ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/1978/21	Головуючий у 1-й інстанції Дуда О.О. 	
Провадження № 33/817/196/21 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ст. 124 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 травня 2021 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі апеляційного суду в місті Тернополі справу за апеляційною скаргою особи, притягнутої до адміністративної відповідальності, - ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року, -

В С Т А Н О В И В: 
Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено на нього адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнути із ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 454,00 грн. в дохід держави.
Згідно постанови, 27 січня 2021 року о 22 год. 00 хв. в м. Тернополі по вул. Татарська (Горбатий міст) гр. ОСОБА_1 керуючи т/з OpelAstra НОМЕР_1 , не був уважний, не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення із т/з RenaultMegane д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався в зустрічному напрямку. При ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п.п. 2.3(б), 11.3, 11.4, 12.1 ПДР України.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить поновити строк апеляційного оскарження та скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року в частині накладення на нього адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами на строк один рік, та відповідно, застосувати до нього адміністративне стягнення у виді накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Свої вимоги мотивує тим, що застосування такого виду стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, є занадто суворим та неспівмірним із фактичними обставинами справи. Суд першої інстанції взагалі не вказав із чого виходив призначаючи таку міру покарання. Вважає, що пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини, оскільки вони не були свідками ДТП та не були допитані в судовому засіданні. Звертає увагу суду на те, що суд безпідставно розглянув справу без його участі, так як він не був належним чином повідомлений про дату та час розгляду адміністративної справи.

Заслухавши пояснення ОСОБА_1 та його захисника Кметика В.С., які просили задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 

Що стосується клопотання апелянта щодо поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року, то він підлягає поновленню, виходячи з наступного. 
Як вбачається з постанови судді, справа про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності була розглянута без його участі. Копія постанови судді про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП була направлена йому 24 лютого 2021 року. Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 дану постанову отримав 05 березня 2021 року, а апеляційну скаргу подав 15 березня 2021 року.
З урахуванням наведеного, строк на апеляційне оскарження апелянту слід поновити, так як він пропущений з поважних причин. 

Щодо доводів апеляційної скарги в ході апеляційного розгляду встановлено наступне.
Згідно вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280 КУпАП суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною дана особа в його вчиненні. 
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, судом вірно враховані дані які містяться у протоколі про адміністративне правопорушення від 27 січня 2021 року серії ДПР18 №038503; відеозаписом з нагрудних камер інспекторів поліції; схемою місця ДТП від 27.01.2021 року; копією висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №32 від 27.01.2021 року, згідно висновку ОСОБА_1 перебуває в стані алкогольного сп`яніння; письмовими поясненнями ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 від 27.01.2021 року; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038993 від 27.01.2021 року про порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП; копією протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038504 від 27.01.2021 року про порушення ОСОБА_1 вимог правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ст. 122-4 КУпАП; рапортом працівника поліції від 27.01.2021 року. 
Таким чином, вина ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, доведена належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 , є послідовними та узгоджуються між собою, а тому немає сумніві у їх достовірності.
Твердження ОСОБА_1 про те, що пояснення свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 не можуть бути належними та допустимими доказами його вини, оскільки вони не були свідками ДТП та не були допитані в судовому засіданні апеляційний суд оцінює критично, оскільки достовірність цих письмових пояснень не викликає сумнівів, з огляду на їх узгодженість з іншими доказами, які наявні в матеріалах справи.
Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 хоча і стверджує про безпідставність врахування судом першої інстанції пояснень свідків ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які не були свідками ДТП, однак сам факт такої події, порушення ним ним правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобі, не оспорює, а просить змінити постанову суду лише в частині призначеного стягнення.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду першої інстанції про наявність в діях ОСОБА_1 складу правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Доводи апелянта про те, що застосування такого виду стягнення, як позбавлення його права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік, є занадто суворим та неспівмірним із фактичними обставинами справи і те, що суд першої інстанції не вказав із чого виходив призначаючи таку міру покарання є безпідставними виходячи з наступного.
Статтею 124 КУпАП передбачено, що порушення учасниками дорожнього руху правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, вантажу, автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, дорожніх споруд чи іншого майна, тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавлення права керування транспортними засобами на строк від шести місяців до одного року.
Згідно ст. 23 КУпАП адміністративне стягнення є мірою відповідальності з метою виховання особи, а також запобігання вчиненню нових правопорушень.
Як вбачається з оскаржуваної постанови, при вирішенні питання щодо виду та розміру адміністративного стягнення, яке має бути призначено ОСОБА_1 , суд першої інстанції, з врахуванням обставин справи, виходив з того, що ним вчинено грубе порушення Правил дорожнього руху і його дії носили суспільну небезпеку для оточуючих, яким могла бути заподіяна шкода життю та здоров`ю. 
Також, з долученої до матеріалів справи копії висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції №32 від 27.01.2021 року вбачається, що ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння. Також, в ході судового розгляду встановлено, що ДТП відбулось на вул.Пожарська в м.Тернопіль, а протокол за ст.124 КУпАП складено по вул.Глибока, 4, що вказує на те, що ОСОБА_1 покинув місце дорожньо-транспортної пригоди. Наведене підтверджується даними протоколу протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038504 від 27.01.2021 року за ст.122-4 КУпАП та іншими матеріалами справи.
З а наведених обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для накладення адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами і вважає, що з огляду на характер і конкретні обставини вчиненого порушення правил дорожнього руху, яке є небезпечним як для водія джерела підвищеної небезпеки, так і для інших учасників дорожнього руху, то саме таке стягнення є необхідним і достатнім для запобігання вчиненню нових правопорушень, 
Крім того, ОСОБА_1 було призначено адміністративне стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 1 рік, яке хоч і є суворішим видом стягненням ніж штраф, однак визначено в межах санкції ст. 124 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не був повідомлений про дату та час розгляду адміністративної справи не відповідає дійсності, так як вбачається із матеріалів справи при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №038503 від 27 січня 2021 року ОСОБА_1 було ознайомлено з місцем та часом розгляду справи відносно нього, що підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 у відповідній графі цього протоколу. 
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2021 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає. 

Суддя