ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2021 року	Львів	Справа № 380/7837/20 пров. № А/857/2210/21	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
головуючого судді                                                    Ніколіна В.В.
суддів                                                                         Гінди О.М., Пліша М.А.
за участі секретаря судового засідання                          Кітраль Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року (суддя – Кузан Р.І., м. Львів, повне судове рішення складено 04 січня 2021 року) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 у вересні 2020 року звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Львівській області, у якому просила визнати протиправною і скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020 на загальну суму 29293,44 грн.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що у відповідача були відсутні підстави для прийняття оскаржуваної вимоги про стягнення з позивача боргу у розмірі 29293,44 грн., оскільки ОСОБА_1 припинила підприємницьку діяльність, як фізична особа-підприємець на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, у справі №813/7377/13-а з 07.11.2013. Відсутність у позивача статусу підприємця виключає правові підстави для нарахування їй єдиного соціального внеску. Крім того, норма про обов`язкову сплату єдиного внеску для усіх фізичних осіб-підприємців (на підставі якої ОСОБА_1 була направлена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020) почала діяти значно пізніше, ніж відбулося припинення підприємницької діяльності ОСОБА_1 . Таким чином оскаржувана вимога про сплату боргу №Ф-5311-53У від 14.02.2020  є протиправною та підлягає скасуванню.
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №380/7837/20 позов задоволено. Визнано протиправною і скасовано вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 29293,44 грн. 
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що державним реєстратором постанова Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 у справі №813/7377/13-а за позовом контролюючого органу до ОСОБА_1 про припинення підприємницької діяльності не виконана, оскільки до Єдиного державного реєстру не внесено запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на підставі вказаного судового рішення. Згідно з даними інформаційної системи контролюючого органу, ОСОБА_1 перебуває на обліку в ДПС у Львівській області як фізична особа-підприємець (дата державної реєстрації 19.04.1995 за №501) та відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове соціальне страхування» повинна сплачувати єдиний соціальний внесок. З огляду на вказане вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020 є правомірною, а тому висновки суду першої інстанції про наявність підстав для її скасування – помилкові.
Позивач подала відзив на апеляційну скаргу, в якому покликається на правильність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позову, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що за даними інформаційної системи Головного управління ДПС у Львівській області ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Львівській області як фізична особа-підприємець (дата державної реєстрації 19.04.1995 за №501).   Відповідно до витягу з інтегрованої картки платника податків позивача станом на 31.01.2020 за ОСОБА_1 числиться заборгованість зі сплати єдиного внеску у розмірі 29293,44 грн. 
Головним управлінням ДПС у Львівській області 14.02.2020 відповідно до ст. 25 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» та на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів, сформовано вимогу щодо ОСОБА_1 про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У на загальну суму боргу 29293,44 грн.
Також встановлено, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 у справі №813/7377/13-а за позовом Державної податкової інспекції у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів Львівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ). Постанова набрала законної сили 07.11.2013 та 08.11.2013 скерована судом для виконання до Реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області.
Не погодившись із вимогою про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020, позивач звернулася до суду з цим позовом.
Задовольняючи адміністративний позов, суд першої інстанції виходив з того, що у позивача відсутній статус фізичної особи-підприємця, що виключає правові підстави для нарахування їй єдиного соціального внеску, а тому вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020 на загальну суму 29293,44 грн. є протиправною та підлягає скасуванню.
Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.
Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі та в межах повноважень у спосіб, що передбачений, як Конституцією, так і Законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Спеціальним законом, який визначає правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку є Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 №2464-VI, що набрав чинності з 01.01.2011 (далі – Закон №2464-VI).
Згідно зі ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є, серед інших, фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та члени сімей цих осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності.
Згідно з п.10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI страхувальниками вважаються роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зобов`язані сплачувати єдиний внесок.
Пунктом 1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI передбачено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.
Відповідно до положень ч.8 ст.9 Закону №2464-VI платники єдиного внеску зобов`язані сплачувати єдиний внесок, нарахований за відповідний базовий звітний період, не пізніше 20 числа місяця, що настає за базовим звітним періодом. Базовим звітним періодом є календарний місяць, а для платників, зазначених в абзацах третьому та четвертому пункту 1 частини першої статті 4 цього Закону, - календарний рік.
Пунктом 2 ч.1 ст.7 Закону №2464-VI передбачено, що єдиний внесок нараховується, зокрема: для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць.  У разі, якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.
Згідно з п. 6, 7 ст.13 Закону №2464-VI органи доходів і зборів мають право, серед іншого: застосовувати фінансові санкції, передбачені цим Законом; стягувати з платників несплачені суми єдиного внеску.

Відповідно до 4 ст.25 Закону №2464-VI органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску органами доходів і зборів; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
При цьому, порядок стягнення заборгованості зі сплати єдиного внеску визначено Інструкцією про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою  наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449  (Інструкція № 449).
Пунктом 3 розділу VI  Інструкції № 449  визначено, що фіскальні органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки) в таких випадках: якщо дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску фіскальними органами; якщо платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; якщо платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.
Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника на суму боргу, що перевищує 10 гривень.
Також, вимога про сплату боргу (недоїмки), окрім загальних реквізитів, повинна містити відомості про розмір боргу, у тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.
Згідно з п. 4 розділу VI  Інструкції № 449  вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з інформаційної системи фіскального органу.
Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи фіскального органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою ж є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені Законом.
У справі встановлено, що Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано  щодо ОСОБА_1 вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.02.2020 № Ф-5311-53У на суму 29293,44 грн, з яких: 8 448,00 грн. -  сума нарахованого єдиного внеску за 2017 рік, термін сплати 09.02.2018; 2 457,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 19.04.2018, термін сплати - 19.04.2018; 2 457,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 19.07.2018, термін сплати - 19.07.2018; 2 457,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 19.10.2018, термін сплати - 19.10.2018; 2 457,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 21.01.2019, термін сплати - 21.01.2019; 2 754,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 19.04.2019, термін сплати - 19.04.2019; 2 754,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 19.07.2019, термін сплати - 19.07.2019; 2 754,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 21.10.2019, термін сплати - 21.10.2019; 2 754,18 грн. - сума нарахованого єдиного внеску від 20.01.2020, термін сплати - 20.01.2020.
Також з матеріалів справи вбачається, що постановою Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 у справі №813/7377/13-а за позовом Державної податкової інспекції у Кам`янка-Бузькому районі Головного управління Міндоходів Львівської області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 припинено підприємницьку діяльність фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний код НОМЕР_1 ).
Вказана постанова була скерована для виконання до Реєстраційної служби Кам`янка-Бузького районного управління юстиції Львівської області, однак як встановлено в ході судового розгляду справи, державним реєстратором не було внесено до Єдиного державного реєстру запис про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності позивача.
Відтак, ОСОБА_1 відповідно до реєстраційних даних ІТ “Податковий блок» продовжувала перебувати на обліку в Головному управлінню ДПС у Львівській області (Червоноградське управління), й з 2017 року у зв`язку із змінами в Законі №2464-VI їй нараховувався єдиний соціальний внесок як фізичній особі-підприємцю.
Згідно з ч. 9 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою. Таким чином, враховуючи той факт, що у період з 2017 року по 20 січня 2020 року у податкового органу були відсутні відомості про те, що відносно позивача внесено запис до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення нею підприємницької діяльності, Головне управління ДПС у Львівській області на виконання вимог Закону №2464-VI обгрунтовано нараховувало ОСОБА_1 єдиний соціальний внесок.
При цьому, колегія суддів апеляційного суду не може взяти до уваги відповідь Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації Львівської області від 30.10.2020 №1141/01-54 на адвокатський запит представника позивача від 27.10.2020 №07/10-20, оскільки у вказаному листі наявна інформація про відсутність відомостей в Єдиному державному реєстрі щодо фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 ( НОМЕР_1 ) станом на час звернення з відповідним запитом – жовтень 2020 року, а податкова вимога зі сплати боргу з єдиного соціального внеску сформована за період з 2017 року по 20 січня 2020 року.
Покликання позивача на постанову Львівського окружного адміністративного суду від 15.10.2013 у справі №813/7377/13-а  й на те, що відповідачу було відомо про вказане судове рішення є безпідставними, оскільки фізична особа-підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цією фізичною особою, а не у зв`язку з прийняттям судом судового рішення про припинення такої діяльності.
З огляду на вказане колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що вимога про сплату боргу (недоїмки) №Ф-5311-53У від 14.02.2020 на загальну суму 29293,44 грн. щодо ОСОБА_1 , сформована відповідачем відповідно до вимог  Закону №2464-VI та Інструкції № 449, а тому підстави для її скасування відсутні.
Наведена у цій справі правова позиція узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 11.09.2018 у справі №826/11623/16.
Враховуючи викладене, оцінивши зібрані докази у сукупності, колегія суддів апеляційного суду приходить до переконання, що доводи апеляційної скарги відповідача є підставними і обґрунтованими та спростовують висновки суду першої інстанції.
Отже, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, відтак оскаржуване рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям постанови про відмову в задоволенні адміністративного позову з наведених вище підстав.
Керуючись ч.3 ст. 243, ст. 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-
ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Львівській області задовольнити.
Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 23 грудня 2020 року у справі №380/7837/20 скасувати та прийняти постанову, якою у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 - відмовити.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України. 

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	М. А. Пліш  	
Повне судове рішення складено 15 квітня 2021 року