ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

02 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 160/1202/20	

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого  судді  Панченко О.М. (доповідач),
суддів:                        Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,     

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року (суддя Озерянська С.І., м. Дніпро) у справі № 160/1202/20
за позовом ОСОБА_1 
до Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області
про визнання протиправним та скасування розпорядження, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - 

встановив:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом, у якому просила визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № К-180/0/292-19 від 17.12.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади адміністратора Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області, у зв`язку зі скороченням штату державних службовців з 31.12.2019; поновити ОСОБА_1 на посаду адміністратора Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 01.01.2020; стягнути з Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу до дня поновлення на роботі.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.12.2020 у задоволенні позовних вимог відмовлено.
Вказане рішення мотивоване дотриманням відповідачем встановленої законодавством України процедури звільнення ОСОБА_1 , а також відсутністю підстав для врахування положень постанови КМУ від 24.12.2019 № 1096, оскільки остання набрала чинності вже після звільнення ОСОБА_1 .
Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 оскаржила його в апеляційному порядку.
В обґрунтування апеляційної скарги скаржниця вказала на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а також не встановлення судом першої інстанції всіх обставин справи, зокрема щодо неврахування відповідачем положень постанови КМУ від 24.12.2019 № 1096, які є підставою для скасування його рішення про скорочення штату та звільнення скаржниці. Зазначила, що на момент видачі відповідачем розпорядження про її звільнення були відсутні будь-які застереження щодо неможливості скорочення посад адміністраторів центру надання адміністративних послуг, а постанова КМУ від 24.12.2019 № 1096 набрала чинності до моменту введення в дію нової структури Дніпровської РДА та її звільнення, внаслідок чого мала бути врахована відповідачем. Також скаржниця вказала не те, що в порушення норм чинного законодавства України їй не було запропоновано посаду, яка б відповідала її професії і кваліфікації. З огляду на це, скаржниця просить рішення суду першої інстанції скасувати та винести нове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідач надав відзив на апеляційну скаргу, у якому вказав про дотримання ним вимог чинного законодавства при звільненні ОСОБА_1 . Щодо необхідності врахування ним положень постанови КМУ від 24.12.2019 № 1096 зазначив, що остання набрала чинності після звільнення скаржниці, а на момент її звільнення були відсутні будь-які застереження щодо неможливості скорочення чисельності адміністраторів центрів надання адміністративних послуг. Також, зазначив, що прийняття вказаної постанови не є підставою для скасування розпорядження про звільнення скаржниці, яке було винесено до прийняття цієї постанови. Враховуючи зазначене, відповідач просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом першої інстанції вірно встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 за розпорядженням № К-171/0/292-15 від 11.12.2015 прийнята на посаду адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації.
Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 08.10.2019 № Р-557/0/3-19 «Про внесення змін до розпорядження голови облдержадміністрації від 08.11.2012 № Р-830/0/3-12» внесено зміни до розпорядження голови обласної державної адміністрації від 08.11.2012 № Р-830/0/3-12 «Про структуру обласної державної адміністрації» (зі змінами), зокрема, шляхом викладення додатку 16 (гранична чисельність працівників апарату та структурних підрозділів райдержадміністрацій) у новій редакції.
Згідно додатку № 16 до розпорядження голови облдержадміністрації від 08.11.2012 
№ Р-830/0/3-12 ( у редакції розпорядження голови обласної державної адміністрації від 08.10.2019 № Р-557/0/3-19), гранична чисельність працівників апарату та структурних підрозділів райдержадміністрацій всього становить 1240 шт. од. у т.ч. апарат - 290. У Дніпровській райдержадміністрації встановлено 68 шт.од., у т.ч. апарат - 17.
Розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації від 09.10.2020 
№ Р-304/0/291-1 «Про структуру та граничну чисельність районної державної адміністрації» визначено структуру районної державної адміністрації згідно з додатком 1; структуру апарату районної державної адміністрації згідно з додатком 2; граничну чисельність працівників апарату та структурних підрозділів районної державної адміністрації згідно з додатком 3.
Наказом в.о. керівника апарату райдержадміністрації від 11.10.2019 № НК №76/0/460-19 «Про попередження працівників райдержадміністрації про зміну істотних умов державної служби, про зміну істотних умов праці та майбутнє вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності районної державної адміністрації» наказано попередити працівників райдержадміністрації про зміну істотних умов державної служби, про зміну істотних умов праці та майбутнє вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності райдержадміністрації згідно із списком, що додається.
З додатку до наказу керівника райдержадміністрації від 11.10.2019 № НК№76/0/460 вбачається, що ОСОБА_1 15.10.2019 попереджено про зміну істотних умов державної служби, про зміну істотних умов праці та майбутнє вивільнення у зв`язку із скороченням штатної чисельності райдержадміністрації.
Зі змісту повідомлення про вивільнення ОСОБА_1 вбачається, що у зв`язку з скороченням штатної чисельності районної державної адміністрації згідно з п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу», яке планується у грудні 2019 року (не раніше 16 календарних днів з дня ознайомлення з повідомленням), та зазначено, що звільнення обумовлено неможливістю переведення на іншу роботу у зв`язку з її відсутністю.
Згідно запису у повідомленні про вивільнення, ОСОБА_1 ознайомилася із ним 16.10.2019 та внесла заперечення, у зв`язку з неврахуванням положень ст. 42 КЗпП України, оскільки вона має на утриманні 2-х неповнолітніх дітей.
Зі змісту пропозиції щодо зайняття вакантної посади державної служби вбачається, що ОСОБА_1 запропоновано переведення на вакантну посаду державної служби категорії "В" - спеціаліста  з питань мобілізаційної роботи  та надзвичайних ситуацій райдержадміністрації.
Із запропонованою посадою вона не погодилася, що підтверджується її особистим підписом на пропозиції від 28.11.2019.
Розпорядженням голови Дніпровської районної державної адміністрації від 17.12.2019
№ К-180/0/292-19 «Про звільнення ОСОБА_1 », останню звільнено 31.12.2019 з посади адміністратора центру надання адміністративних послуг райдержадміністрації у зв`язку із скороченням штату державних службовців, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 87 Закону України «Про державну службу».
Правомірність звільнення ОСОБА_1 є предметом спору у межах цієї адміністративної справи.
При вирішенні справи колегія суддів виходить з наступного.
Враховуючи доводи апеляційної скарги, встановленню у межах цієї справи підлягають дві обставини, а саме: дотримання відповідачем встановленої законодавством процедури звільнення ОСОБА_1 , а також правомірність неврахування відповідачем при звільненні останньої положень постанови КМУ від 24.12.2019 № 1096, яка була прийнята та набрала чинності вже після прийняття відповідачем розпорядження про звільнення ОСОБА_1 , але до часу її фактичного звільнення.
Стосовно дотримання позивачем встановленої законодавством України процедури звільнення ОСОБА_1 , колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що у відповідача були правові підстави для проведення процедури скорочення штатної чисельності працівників внаслідок зміни структури і граничної чисельності районної державної адміністрації відповідно до розпорядження від 09.10.2019 № Р-304/0/291-19 «Про структурну та граничну  чисельність районної державної адміністрації.
Також, доводами апеляційної скарги не спростовано, що ОСОБА_1 повідомлено про майбутнє вивільнення у визначений КЗпП України строк, а також надано пропозицію щодо зайняття вакантної посади державної служби, від якої вона відмовилася.
Вказане твердження суду першої інстанції підтверджено матеріалами справи (т. 1 а.с. 53).
Доказів на підтвердження факту наявності на час звільнення ОСОБА_1 у відповідача посади, яка б відповідала її професії і кваліфікації, та яка не була їй запропонована, останньою до суду не надано.
Згоду на звільнення ОСОБА_1 з займаної посади надано і профспілковим органом.
Відповідачем належним чином проінформовано центр зайнятості про заплановане масове вивільнення працівників.
Враховуючи зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем звільнення ОСОБА_1 проведено на підставі та у спосіб, що визначені чинним законодавством України.
Водночас, що стосується прийняття КМУ постанови від 24.12.2019 № 1096, яка набрала чинності з 26.12.2019, колегія суддів зазначає, що вказаною постановою внесено зміни у додаток до постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2014 № 91 «Деякі питання діяльності місцевих державних адміністрацій» шляхом доповнення примітки до нього пунктом 3 наступного змісту:
« 3. Під час визначення граничної чисельності працівників місцевих держадміністрацій не скорочується чисельність адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, утворених зазначеними держадміністраціями, до набрання чинності змін до Закону України «Про адміністративні послуги» щодо ліквідації таких центрів та за умови утворення на відповідній території органами місцевого самоврядування центрів надання адміністративних послуг, яким будуть передані функції і завдання ліквідованих центрів».
Судом першої інстанції вказані положення постанови КМУ №1096 від 24.12.2019 не були прийняті до уваги з посиланням на те, що вони набрали законної сили 26.12.2019, тобто після звільнення скаржниці згідно спірного розпорядження від 17.12.2019. З огляду на це, суд першої інстанції дійшов висновку, що прийняття постанови КМУ №1096 від 24.12.2019, якою було доповнено примітку щодо не скорочення чисельності адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, не є підставою для скасування розпорядження про звільнення, винесеного до прийняття даної постанови КМУ.
Проте, з таким твердженням суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки згідно розпорядження від 17.12.2019 № К-180/0/292-19, ОСОБА_1 звільнено тільки з 31.12.2019 (т. 1 а.с. 10).
Тобто, на час прийняття постанови КМУ №1096 від 24.12.2019 та набрання останньою чинності 26.12.2019 скаржниця ще не була звільнена та продовжувала виконувати свої обов`язки.
Зазначене спростовує твердження суду першої інстанції, а також відповідача, що на момент звільнення ОСОБА_1 були відсутні будь-які застереження щодо неможливості скорочення чисельності адміністраторів центрів надання адміністративних послуг, оскільки на час її звільнення 31.12.2019 постанова КМУ №1096 від 24.12.2019 була чинною та доведена до відома відповідача, що останнім не заперечується.
Колегія суддів погоджується з твердженням скаржниці, що у зв`язку з прийняттям КМУ постанови №1096 від 24.12.2019, відповідач повинен був привести у відповідність до чинного законодавства раніше прийняте розпорядження про затвердження нової структури та граничної чисельності управлінь, відділів, служб Дніпропетровської районної державної адміністрації від 09.10.2020 № Р-304/0/291-1, яке стало підставою для прийняття спірного розпорядження про звільнення ОСОБА_1 , з метою забезпечення виконання постанови КМУ та не допустити скорочення кількості існуючих посад адміністраторів відділу з організації роботи центру надання адміністративних послуг районної державної адміністрації.
При цьому, матеріалами справи підтверджено, що скаржницею, зі свого боку, були вжиті заходи щодо забезпечення врахування відповідачем до її звільнення положень постанови КМУ №1096 від 24.12.2019 шляхом направлення разом з іншими працівниками центру надання адміністративних послуг на його адресу відповідної заяви (т. 1 а.с. 19).
Відповідно до вимог ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:
1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України;
2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;
3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);
4) безсторонньо (неупереджено);
5) добросовісно;
6) розсудливо;
7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;
8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);
9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;
10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Колегія суддів зазначає, що відповідачем не дотримано всіх цих вимог, оскільки  за можливості збереження робочого місця та працівника відповідач поставився байдуже до цього, що є порушенням принципів добросовісності, розсудливості та пропорційності.
З огляду на це, колегія суддів не погоджується з твердженням суду першої інстанції щодо відсутності необхідності врахування положень постанови КМУ №1096 від 24.12.2019. оскільки остання набрала чинності 26.12.2019, тобто  до фактичного звільнення ОСОБА_1 31.12.2019.
Пунктом 1 ч. 1 ст. 317 КАС України передбачено, що підставою для скасування рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи.
Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та задоволення позовних вимог.
За таких обставин слід задовольнити апеляційну скаргу, скасувати рішення суду першої інстанції, а позов задовольнити.
Поновлюючи позивача на посаді, колегія суддів розраховує середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до постанови КМУ № 100  від 08.02.1995 року,  виходячи з довідки, наданої відповідачем (а.с. 196) про середньоденну заробітну плату за останні 2 місяці роботи, що складає  589,15 грн,  з урахуванням кількості робочих днів вимушеного прогулу за період, що визначається  з дати, наступної за датою звільнення  (є останнім робочим днем) до дати прийняття постанови про поновлення на посаді апеляційним судом – з 01.01.2020 по 02.06.2021 = 354 робочих днів: 589,15 грн*354 днів = 208    559,10 грн.
Розподіл судових витрат не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору. 
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2020 року у справі № 160/1202/20 – скасувати.
Позов задовольнити.
Визнати протиправним та скасувати розпорядження голови Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області № К-180/0/292-19 від 17.12.2019 про звільнення ОСОБА_1 з посади адміністратора Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області у зв`язку зі скороченням штату державних службовців з 31.12.2019.
Поновити ОСОБА_1 на посаду адміністратора Центру надання адміністративних послуг Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області з 01.01.2020.
Стягнути з Дніпровської районної державної адміністрації Дніпропетровської області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.01.2020 року по 02.06.2021 року в сумі 208   559 (двісті вісім тисяч п`ятсот п`ятдесят дев`ять) грн. 10 коп.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
   
Головуючий   суддя                                                                      О.М. Панченко 

                               суддя                                                                      С.М. Іванов 

                               суддя                                                                      В.Є. Чередниченко