ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3787/21 Справа № 206/5016/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Плінська А.В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2021 року                                                                м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді – Свистунової О.В.,
суддів – Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в письмовому провадженні у місті Дніпрі

апеляційну скаргу  ОСОБА_1 

на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” про захист прав споживача природного газу та стягнення матеріальної шкоди, –

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства “Оператор газорозподільної системи “Дніпрогаз” про захист прав споживача природного газу та стягнення матеріальної шкоди.

Позовна заява мотивована тим, що рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2017 року зобов`язано ПАТ “Дніпрогаз” провести звірку розрахунків по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 08 вересня 2016 року та видати ОСОБА_2 примірник акта звірки. ОСОБА_1 є спадкоємцем після смерті батька – ОСОБА_2 та в установленому порядку прийняв спадщину. На виконання рішення суду, 04 липня 2019 року сторонами по справі було підписано акт звірки суми заборгованості ПАТ “Дніпрогаз” станом на 08 вересня 2016 року, сума переплати склала 144,38 грн.

Позивач зазначав, що через несвоєчасне надання інформації йому спричинені збитки, адже відповідач всіляко затягував виконання звірки станом на 08 вересня 2016 року і мав зиск з неповернутих коштів.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача суму переплати, з урахуванням індексу інфляції, 3 % річних, подвійної облікової ставки НБУ, а також 35,00 грн. – вартість рекомендованого поштового відправлення, що складає 427,38 грн.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

У відзиві на апеляційну скаргу, відповідач просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, а скаргу позивача – без задоволення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Згідно частини першої статті 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Сторони по справі повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення.

Відповідач у встановлений законом строк не звернувся до суду з заявою із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом першої інстанції установлено, що рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2017 року зобов`язано ПАТ “Дніпрогаз” провести звірку розрахунків по особовому рахунку № НОМЕР_1 станом на 08 вересня 2016 року та видати ОСОБА_2 примірник акта звірки.

Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2019 року замінено стягувача ОСОБА_2 його правонаступником ОСОБА_1 з виконання рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2017 року у цивільній справі № 206/5518/16-ц.

04 липня 2019 року ОСОБА_1 та представником АТ “Дніпрогаз підписано акт звірки суми заборгованості до ПАТ “Дніпрогаз станом на 08 вересня 2016 року, де встановлено переплату в розмірі 144,38 грн.

12 липня 2019 року державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 206/5518/16-ц щодо видачі ОСОБА_2 примірника акту звірки закінчено у зв`язку з виконанням.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з підстав їх необґрунтованості та недоведеності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов`язаннях.

Інформація про продукцію повинна містити: 1) назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються; 3) дані про основні властивості продукції, номінальну кількість (масу, об`єм тощо), умови використання; 4) відомості про вміст шкідливих для здоров`я речовин, які встановлені нормативно-правовими актами, та застереження щодо застосування окремої продукції, якщо такі застереження встановлені нормативно-правовими актами; 5) позначку про наявність у складі продукції генетично модифікованих організмів; 6) дані про ціну (тариф), умови та правила придбання продукції; 6-1) виробник (продавець) у разі виявлення недостовірної інформації про продукцію (якщо вона не шкодить життю, здоров`ю або майну споживача) протягом тижня вилучає цю продукцію з продажу та приводить інформацію про неї у відповідність, якщо законом чи відповідним технічним регламентом не встановлено інший порядок дій виробника (продавця) у таких випадках; 7) дату виготовлення; 8) відомості про умови зберігання; 9) гарантійні зобов`язання виробника (виконавця); 10) правила та умови ефективного і безпечного використання продукції; 11) строк придатності (строк служби) товару (наслідків роботи), відомості про необхідні дії споживача після їх закінчення, а також про можливі наслідки в разі невиконання цих дій; 12) найменування та місцезнаходження виробника (виконавця, продавця) і підприємства, яке здійснює його функції щодо прийняття претензій від споживача, а також проводить ремонт і технічне обслуговування.

Відповідно до пункту 4 розділу XI Кодексу газорозподільних систем, який затверджений постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30 вересня 2015 року № 2494, до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належать: 1) безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу; 2) розподіл природного газу споживачу, якісні показники та тиск якого не відповідають вимогам цього Кодексу; 3) несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; 4) шкода, завдана житловому приміщенню і майну споживача, а також його життю, здоров`ю та навколишньому середовищу внаслідок порушення Оператором ГРМ вимог ПБСГ.

Відповідно до статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками згідно із частиною другої цієї статті є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Частиною першою статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Доведення факту наявності таких збитків та їх розміру, а також причинно-наслідкового зв`язку між правопорушенням і збитками покладено на позивача.

Проте, позивач не довів факту завдання збитків та наявності причинного зв`язку між правопорушенням та заподіянням збитків.

За змістом статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що позивач безпідставно включив до складу збитків витрати на поштову кореспонденцію за направлення до АТ “Дніпрогаз” акту-претензії.

За висновками Великої Палати Верховного Суду процесуальні витрати, понесені у судовому провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову; такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими процесуальним законодавством (пункт 29 постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 462/6473/16-ц за провадженням № 14-400 цс 18, пункт 45 постанови Великої Палати Верховного Суду від 18 грудня 2019 року у справі № 688/2479/16-ц за провадженням № 14-447цс19, пункт 20 постанови Великої Палати Верховного Суду від 29 травня 2019 року у справі № 489/5045/18 за провадженням № 14-191 цс 19).

Враховуючи, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів заподіяння збитків відповідачем ОСОБА_1 або ж ОСОБА_2 , колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що суми переплати в розмірі 144,38 грн., які були виявлені в результаті звірки відповідно до акту від 04 липня 2019 року не можна розцінювати як збитки, оскільки дане лише підтверджує наявність такої переплати станом на 08 вересня 2016 року, однак обставини за якими виникла така переплата не були предметом дослідження ні в попередніх судових рішеннях, ні в даному провадженні, а тому доводи позивача не знайшли свого підтвердження в цій частині.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обґрунтування та предмет позовної заяви у справі № 206/5518/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ПАТ “Дніпрогаз”, ТОВ “Дніпропетровськгаз збут” не стосувалися обставин повернення коштів в розмірі 144,38 грн. з особового рахунку № НОМЕР_1 та відповідно не було предметом доказування.

Рішенням Самарського районного суду міста Дніпропетровська від 17 липня 2017 року по справі № 206/5518/16-ц лише зобов`язано ПАТ “Дніпрогаз” провести звірку розрахунків по особовому рахунку № НОМЕР_1 , з видачею примірника такого акту ОСОБА_2 , з яким правовідносини ґрунтувалися на договірних засадах.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що з`ясувавши в достатньо повному об`ємі права та обов`язки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Згідно із статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судові рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення – без змін.

Керуючись ст. 259,268,374,375,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів, –

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 січня 2021 року – залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених пунктом 2 частиною третьою статті 389 ЦПК України.

Повний текст судового рішення складено 12 квітня 2021 року.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко