ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"15" червня 2021 р.                                                            Справа №907/643/20

Західний апеляційний господарський суд в складі колегії:
головуючого - судді                                                            Кравчук Н.М.
суддів                                                                                Скрипчук О.С.
                                                                                          Мирутенко О.Л.
секретар судового засідання Кобзар О.В. 
розглянувши           апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Комерційний інвестиційний банк” вих№02-4/10-63 від 29.03.2021 (вх. № ЗАГС 01-05/1152/21 від 02.04.2021)
на рішення                     Господарського суду Закарпатської області від 18.02.2021 (повний текст рішення складено 01.03.2021, суддя Л.В. Андрейчук)
у справі                     № 907/643/20
за позовом:                     Приватного підприємства “Віндс Ужгород” (надалі ПП “Віндс Ужгород”), м. Ужгород
до відповідача:          Акціонерного товариства “Комерційний інвестиційний банк” (надалі АТ “Комерційний інвестиційний банк”), м. Ужгород
про                              стягнення 12772,72 євро та повернення відповідачем орендованого майна по акту прийому-передачі

за участю учасників справи:
від позивача: не з`явилися 
від відповідача: не з`явилися

ВСТАНОВИВ:
ПП “Віндс Ужгород” звернулося до Господарського суду Закарпатської області з позовом АТ “Комерційний інвестиційний банк” про стягнення 8783,25 євро орендної плати, 476,17 євро пені, 3513,30 євро неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річчю, всього на 12772,72 євро та про повернення відповідачем орендованого майна по акту прийому-передачі.
Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 18.02.2021 у справі №907/643/20 позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з АТ “Комерційний інвестиційний банк” на користь ПП “Віндс Ужгород” 10733,83 євро, в т. ч. заборгованість по орендній платі в розмірі 7026,60 євро, пеню в розмірі 193,93 євро, неустойки за користування річчю за час прострочення в розмірі 3513,30 євро. Стягнуто з АТ “Комерційний інвестиційний банк” на користь ПП “Віндс Ужгород” 7455,14 грн у відшкодування витрат на оплату судового збору, а також 13460,51 грн на відшкодування судових витрат на правову допомогу. В іншій частині майнових вимог відмовлено. Зобов`язано АТ “Комерційний інвестиційний банк” повернути по акту прийому-передачі орендоване майно - частину нежитлового приміщення розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, пл. Жовтнева,10, загальною площею: 23,9 кв. м, що складається із двох суміжних кімнат площею 21,6 кв.м. та 2,3 кв.м. власнику – ПП “Віндс Ужгород” (88000, м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 1, кв. 9 код ЄДРПОУ 42420241).
Рішення суду мотивоване тим, що матеріалами справи підтверджено факт невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань зі сплати орендної плати, за період з 1.06.2019 по 31.07.2020, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість в розмірі 7026,60 євро. Також суд дійшов висновку щодо обґрунтованості здійсненого позивачем розрахунку неустойки у вигляді подвійної орендної плати за період 01.08.2020 до 15.112020 в сумі 3513,30 євро. Позовні вимоги про стягнення орендної плати після закінчення дії договору в сумі 1756,65 євро суд першої інстанції визнав безпідставними, оскільки до стягнення підлягає подвійна орендна плата. Окрім того, місцевий господарський суд, здійснивши власний перерахунок заявленої ПП “Віндс Ужгород” вимоги про стягнення суми пені, дійшов висновку про часткове задоволення останньої. Щодо позовних вимог про повернення відповідачем орендованого майна по акту прийому-передачі, суд зазначив, що право орендаря на користування приміщенням припинились у зв`язку зі спливом строку дії договору 31.07.2020, матеріали справи не містять доказів повернення орендованого майна, таким чином, така позовна вимога підлягає до задоволення.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, АТ “Комерційний інвестиційний банк” звернулося до Західного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій вказує, що судом першої інстанції було порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано надані ним докази та аргументи, а відтак, винесено незаконне рішення, просить його скасувати в частині повернення по акту прийому-передачі орендованого майна. Зокрема, скаржник зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про факт припинення дії договору оренди.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02.04.2021 справу № 907/643/20 розподілено до розгляду судді-доповідачу Кравчук Н.М., склад колегії сформований з суддів: Кравчук Н.М. – головуючий суддя, судді: Скрипчук О.С. та Мирутенку О.Л..
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 07.04.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою АТ “Комерційний інвестиційний банк” на рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.02.2021 у справі №907/643/20, призначено розгляд справи на 18.05.2021.
Ухвалою суду від 18.05.2021 розгляд апеляційної скарги відкладено на 15.06.2021.
Позивач та відповідач участі уповноважених представників в судовому засіданні не забезпечили, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи.
ПП “Віндс Ужгород” подало відзив на апеляційну скаргу (зареєстрований в канцелярії суду за вх. № ЗАГС 01-04/3599/21 від 18.05.2021), у якому зазначає, що рішення місцевого господарського суду є законним та обґрунтованим, прийнятим з дотриманням норм права, у зв`язку з чим апеляційна скарга не підлягає до задоволення. Зокрема, позивач звертає увагу на те, що сторони не дійшли згоди щодо продовження дії договору на змінених умовах, відтак, право орендаря на користування приміщенням припинилося у зв`язку зі спливом строку дії договору. 
          Суд апеляційної інстанції у відповідності до ст. 269 ГПК України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Вивчивши апеляційну скаргу, здійснивши оцінку доказів, що містяться в матеріалах справи, заслухавши учасників справи, Західний апеляційний господарський суд встановив таке.
31.10.2011 між Фізичною особою-підприємцем Грабарем Олександром Олександровичем (орендодавець) та Публічним Акціонерним Товариством “Комерційний інвестиційний банк” (орендар) укладено Договір оренди частини нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендодавець передав орендарю в тимчасове користування частину нежитлового приміщення, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Минай, пл. Жовтнева,10, загальною площею: 23,9 кв. м, що складається із двох суміжних кімнат площею 21,6 кв.м. та 2,3 кв.м.
Вказане приміщення надано в оренду з метою розміщення відділення АТ “КомІнвестБанк” (п. 2.1. Договору).
Пунктом 9.2 Договору передбачено, що термін оренди складає 2 (два) роки і 11 (одинадцять) місяців з моменту підписання акту приймання-передачі і діє до 31 вересня 2014 року. 
Сторони погодили автоматичну пролонгацію Договору на той самий строк і на тих самих умовах, якщо жодна із сторін в термін 1 місяць до закінчення Договору не заявить про намір його розірвати (п.9.3. Договору).
Розділом четвертим Договору визначений розмір і порядок сплати орендної плати.
Так, Орендар зобов`язаний щомісячно сплачувати орендну плату за користування об`єкту не пізніше 10 числа місяця за який проводиться оплата (п.4.3. Договору).
Починаючи з 01.04.2016 відповідно до Додаткової угоди орендна плата за користування приміщенням складає 21 умовну одиницю за один квадратний метр. Одна умовна одиниця за договором – 1 євро.
Сторони також погодили, що орендна плата нараховується, починаючи з дати прийняття об`єкту оренди орендарем за актом приймання - передачі, і нараховується по дату фактичного повернення об`єкту оренди.
Пунктом 7.3. Договору узгоджено, що орендар зобов`язується своєчасно і у повному обсязі сплачувати орендну плату.
Водночсавс, згідно з п 10.2. Договору у випадку несвоєчасної сплати орендної плати в терміни, вказані в розділі четвертому Договору, орендар зобов`язується сплатити на користь орендодавця неустойку у вигляді пені в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми заборгованості за кожний день прострочення платежу.
30.08.2018 ПП “Віндс Ужгород” набуло у власність об`єкт Оренди, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №137016020 від 07.09.2018 (а.с. 20).
07.05.2019 ПП “Віндс Ужгород” звернулося до банку з листом, у якому повідомило про те, що позивач набув права власності на орендоване приміщення та просило переукласти договір оренди.
11.04.2020 ПП “Віндс Ужгород” звернувся до банку з листом-вимогою про сплату заборгованості по орендній платі за період з 01.05.2019 по 09.04.2020 та про переукладення договору оренди.
21.05.2020 ПП “Віндс Ужгород” повторно звернулося до банку з листом-вимогою про сплату заборгованості по орендній платі за період з 01.05.2019 по 21.05.2020 та про переукладення договору оренди.
22.07.2020 ПП “Віндс Ужгород” надіслав АТ “КомІнвестБанк” лист, у якому просив сплатити до 31.07.2020 заборгованість по орендній платі, а також звільнити та передати за актом приймання-передачі приміщення у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди.
Вказані листи були отримані АТ “КомІнвестБанк”, що підтверджується повідомленнями про вручення поштових відправлень.
З огляду на викладене, у зв`язку з неналежним виконанням взятих на себе зобов`язання за договором в частині повної та своєчасної сплати орендної плати ПП “Віндс Ужгород” звернулося до суду з позовом про стягнення з АТ “КомІнвестБанк” 8783,25 євро орендної плати, 476,17 євро пені, 3513,30 євро неустойки у вигляді подвійної орендної плати за користування річчю, всього на 12772,72 євро та про повернення відповідачем орендованого майна по акту прийому-передачі.
При винесенні постанови колегія суддів керувалася наступним.
Згідно з   ст. 193 ГК України   суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних умовах звичайно ставляться. До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення   Цивільного кодексу України   з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.
За змістом   ст. 629 ЦК України   договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з   ст. 283 ГК України   за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.
За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк (частина перша   статті 759 ЦК України).
Положеннями частини 1   статті 763 ЦК України   визначено, що договір найму укладається на строк, встановлений договором.
Згідно з положеннями частини 2   статті 291 ГК України договір оренди припиняється, зокрема, в разі закінчення строку, на який його було укладено.
В п. п. 9.2. 9.3 укладеного договору від 31.10.2011 сторони передбачили, що термін оренди складає 2 роки та 11 місяців; якщо жодна із сторін в термін 1 місяць до закінчення договору не заявить про намір його розірвати, він вважається пролонгований на той самий строк і на тих самих умовах.
З матеріалів справи вбачається, що договір двічі автоматично продолонговувався  (31.09.2014 та 31.08.2017).
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що, укладаючи договір, сторони не встановили конкретної форми заяви про намір розірвати договір оренди. Таким чином, така вимога може бути викладена однією із сторін у листі, телеграмі, факсограмі тощо та містити зміст про розірвання або зміну умов договору оренди, як відповідна форма вираження волевиявлення сторони договору.
Як зазначалося вище, в матеріалах справи міститься переписка сторін, яка свідчить про те, що новим орендодавцем (позивачем) було запропоновано укласти договір оренди на новий строк у зв`язку із закінченням і на  інших умовах, зокрема, в частині розміру орендної плати (лист №02-4/9-430 від 22.06.2020). Однак, в матеріалах справи відсутні докази погодження орендарем договору(прийняття такої оферти). Наведене дає підстави для висновку, що сторони не досягли згоди про укладення договору на нових умовах.    
Відтак, враховуючи те, що сторони не дійшли згоди щодо продовження дії договору на змінених умовах, апеляційний господарський суд погоджується з висновком місцевого суду про те, що право орендаря на користування приміщенням припинились у зв`язку зі спливом строку дії договору 31.07.2020.
Правові наслідки припинення договору оренди визначаються відповідно до умов регулювання договору найму     Цивільним кодексом України.
Відповідно до   статті 785 ЦК України   у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі.
Частиною другої   статті 795 ЦК України   встановлено, що повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється.
Отже, законодавство у сфері орендних правовідносин пов`язує припинення обов`язків орендаря з фактом повернення об`єкта оренди, тобто з моментом підписання акта приймання-передачі.
Окрім того, договором оренди від 31.10.2011 сторони погодили, що після закінчення терміну дії договору, орендар зобов`язаний повернути орендодавцеві об`єкт оренди за актом приймання-передачі, на протязі 15 днів з моменту отримання відповідної письмової вимоги орендодавця щодо повернення об`єкту оренди (п.12.1 договору). 
Як зазначалося вище, 22.07.2020 ПП “Віндс Ужгород” надіслав АТ “КомІнвестБанк” лист, у якому просив звільнити та передати за актом приймання-передачі приміщення у зв`язку з закінченням строку дії договору оренди.
Станом на час звернення із даним позовом, так й на теперішній час орендоване приміщення повернуто відповідачем на користь позивача з орендного користування не було, відповідного акта приймання-передачі приміщення від орендаря до орендодавця між сторонами підписано не було, у зв`язку з чим, колегія суддів вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги про повернення відповідачем орендованого майна по акту прийому-передачі.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що місцевим господарським судом було прийнято рішення також щодо стягнення коштів.
Однак, АТ “КомІнвестБанк” в апеляційному порядку оскаржує лише рішення в частині повернення по акту прийому-передачі орендованого майна. 
Відповідно до ч.1 ст. 269 ГПК Ураїни суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Таким чином, враховуючи межі перегляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу АТ “КомІнвестБанк” лише в межах її вимог.
З огляду на викладене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції належно виконав свій обов`язок щодо мотивації прийнятого ним рішення у даній справі та дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення скарги в повному обсязі.
Твердження скаржника про порушення і неправильне застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, не знайшло свого підтвердження, в зв`язку з чим підстави для зміни чи скасування законного та обґрунтованого судового рішення відсутні.
Інші доводи, викладені у апеляційній скарзі, також не знайшли свого підтвердження під час її розгляду, а тому відхиляються як необґрунтовані.
Приписами ст. 13 ГПК України визначено, що судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Дана норма кореспондується зі ст. 46 ГПК України, в якій закріплено, що сторони користуються рівними процесуальними правами.
Згідно зі ст. ст. 73,74,77 ГПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини, які відповідно до законодавства повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Частиною 1 ст. 86 ГПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безсторонньому дослідженні наявних у справі доказів. 
Однак, апелянтом всупереч вищенаведеним нормам права, не подано доказів, які б спростували факти, викладені в позовній заяві, а доводи, наведені в апеляційній скарзі, не спростовують правомірність висновків, викладених в оскаржуваних рішеннях суду першої інстанції.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення місцевого господарського суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
В суді апеляційної інстанції представником позивача у відзиві на апеляційну скаргу було заявлено клопотання про відшкодування судових витрат, які він поніс у процесі розгляду справи №907/643/20 в суді апеляційної інстанції. У вказаному клопотанні просить суд стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 13400,00 грн.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 123 ГПК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 124 ГПК України   разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Згідно   ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"   гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Відповідно до ч. 2   ст. 126 ГПК України   за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно ч. 3   ст. 126 ГПК України   для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 4   ст. 126 ГПК України   встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:
1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);
2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);
3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;
4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5   ст. 126 ГПК України).
Відповідно до ч. 8   ст. 129 ГПК України   розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
На підтвердження наданих адвокатських послуг позивач надав суду договір про надання правової допомоги від 14.05.2021, згідно якого адвокатське об`єднання «Дрюченко» бере на себе зобов`язання представляти у встановленому порядку інтереси ПП “Віндс Ужгород” в судах, органах місцевого самоврядування, виконавчої служби, а також інших органах під час розгляду справи №907/643/20 у суді апеляційної інстанції (Західному апеляційному господарському суді).
Відповідно до пункту 4.1 вказаного договору юридичну допомогу, що надається адвокатським об`єднанням клієнт оплачує в гривнях, шляхом переказу суми, що дорівнює 13   400,00 грн, без ПДВ на банківський рахунок об`єднання. 
Крім того, до відзиву було долучено рахунок на оплату від 15.05.2021, меморіальний ордер №8 від 17.05.2021, платіжне доручення №8 від 17.05.2021 та розрахунок витрат на правову допомогу від 15.05.2021.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 5   ст. 126 ГПК України).
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6   ст. 126 ГПК України).
Проте, клопотання про зменшення розміру витрат на правову допомогу від відповідача до суду не надходило.
З огляду на те, що клопотань про зменшення розміру витрат на правову допомогу від відповідача до суду не надходило, колегія суддів вважає, що заявлений розмір 13400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу доведений та документально обґрунтований, є співмірним, відповідно підлягає до задоволення.
Керуючись, ст.ст. 269, 275, 276, 282, 284 Господарського процесуального кодексу України, Західний апеляційний господарський суд -
ПОСТАНОВИВ :
1.          Апеляційну скаргу Акціонерного товариства “Комерційний інвестиційний банк” залишити без задоволення.
2.          Рішення Господарського суду Закарпатської області від 18.02.2021 у справі №907/643/20 залишити без змін.
3.          Витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги залишити за скаржником.
4.          Стягнути з Акціонерного товариства “Комерційний інвестиційний банк” (88000, Закарпатська обл., м. Ужгород, вул. Гойди, буд. 10, код ЄДРПОУ 19355562) на користь Приватного підприємства “Віндс Ужгород” (88000, м. Ужгород, пл. Жупанатська, буд. 1, кв. 9 код ЄДРПОУ 42420241) 13400,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
5.          Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в строки, передбаченні ст.288 ГПК України.
6.          Справу повернути до Господарського суду Закарпатської області.

Веб-адреса Єдиного державного реєстру судових рішень, розміщена на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет: http://reyestr.court.gov.ua/.

Головуючий-суддя                                                            Н.М. Кравчук

Судді                                                                                          О.Л. Мирутенко 

                                                                                                    О.С. Скрипчук