Дата документу 13.05.2021 Справа № 333/4493/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний № 333/4483/20 
Провадження №22-ц/807/1782/21 
Головуючий в 1-й інстанції - Михайлова А.В.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 

13 травня 2021 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача	Кухаря С.В.,	
суддів:	Крилової О.В., Полякова О.З.,	
  	  	
секретар	Бєлова А.В.,	

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Плецької Юлії Вікторівни на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року, ухвалене у м. Запоріжжі у справі за заявою ОСОБА_2 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Комунарської районної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із заявою про визнання її родича - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним, встановлення над ним опіки та призначення опікуна, посилаючись на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , неодноразово проходив лікування у закладах психіатричної допомоги. З народження він має генетичне захворювання - синдром Жиля де ля Туретта. На підставі довідки МСЕК у 2017 році йому надано ІІ групу інвалідності, визнано не здатним до праці. ОСОБА_3 встановлена та виплачується пенсія з інвалідності. На сьогодні він перебуває на стаціонарному лікуванні у Обласній психіатричній клініці (м. Запоріжжя, вул. Оріхівське шосе, 1). Таким чином, він має хронічний, стійкий психічний розлад здоров`я, погребує догляду, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Серед родичів в нього є тільки 90-річна бабуся та батько, який не бажає з ним спілкуватися та допомагати. ОСОБА_3 не має інших родичів, які мають бажання здійснювати функції догляду та піклування за ним. Протягом тривалого часу заявниця ОСОБА_2 та її чоловік, який ОСОБА_3 є троюрідним братом, доглядають бабусю ОСОБА_4 та ОСОБА_3 . Декілька разів на тиждень відвідують його в лікарні, надають необхідну допомогу щодо фінансів та харчування. Декілька разів на прохання бабусі забирали ОСОБА_3 додому, проте через постійні приступи хвороби та агресивну поведінку, нажаль, співмешкання є не тільки неможливим, але й небезпечним перш за все для 90-річної людини ОСОБА_4 . Внаслідок свого хронічного та стійкого психічного розладу, ОСОБА_3 не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як лікування так і нагляду, постійної сторонньої допомоги і контролю. Самостійно жити він не може, оскільки це призводить до безконтрольної поведінки та загрози життя як його безпосередньо, так і його оточення. 

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року, заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Комунарської районної адміністрації, про визнання особи недієздатною та встановлення над нею опіки - задоволено.
Визнано ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , - недієздатним.
Встановлено над ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , опіку, та призначено опікуном ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .
Встановлено строк дії рішення в частині визнання недієздатним ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , два роки.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду,  ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Плецької Юлії Вікторівни подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушенням норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вимог заяви.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не дотримався вимог процесуального законодавства щодо територіальної юрисдикції розгляду справи і розглянув справу з порушенням правил підсудності. ОСОБА_1 , як батька ОСОБА_3 до участі у справі залучено не було, при цьому опікуном останнього визнано особу, яка не є його близьким родичем (дружину троюрідного брата). Справа розглянута за відсутності, особи, щодо якої вирішувалось питання про визнання її недієздатною, що є порушенням процесуального законодавства. Надані заявницею докази не підтверджують наявність у ОСОБА_3 стійкого психічного розладу, що впливає на його здатність усвідомлювати свої дії та керувати ними.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого Орджонікідзевським відділом РАГС м. Запоріжжя 16.11.1983р., актовий запис №1968, батьками записано: ОСОБА_1 та ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище: « ОСОБА_5 ).

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_7 (чоловік заявниці ОСОБА_2 ) є троюрідними братами, що підтверджуються свідоцтвами про народження.

ОСОБА_5 - мати ОСОБА_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Вознесенівським районним у м. Запоріжжі відділом державної РАЦС Південно - Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), актовий запис №345.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 - бабця ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є особою похилого віку та за станом здоров`я не може виконувати обов`язки опікуна.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта КУ «Запорізька клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради № 441 від 23.10.2020 року, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, виражений дефект змішаного типу, внаслідок чого не може розуміти значення своїх дій та керувати ними.

Відповідно до подання від 12.10.2020 року № Д-0806, враховуючи те, що заяв від інших осіб, які б бажали отримати згоду на призначення їх опікунами над ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до органу опіки та піклування не надійшло, районна адміністрація Запорізької міської ради по Комунарському району, як орган опіки та піклування, надає згоду на призначення ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , опікуном над ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Запоріжжя, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,, у разі визнання останнього недієздатним у судовому порядку .

З огляду на викладене, враховуючи, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно з висновком судово-психіатричного експерта КУ «Запорізька клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради № 441 від 23.10.2020 року, не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги ОСОБА_2 в частині визнання фізичної особи - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатним та призначення її опікуном над ОСОБА_3 підлягають задоволенню.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду в повній мірі погодитися не може враховуючи наступне.

Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України.

Згідно із частинами 3, 4, 6 ст. 294 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника і заінтересованих осіб.

Частиною 1 ст. 294 ЦПК України встановлено обов`язок суду під час розгляду справ окремого провадження роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи.

Відповідно до ч.1 ст. 299 ЦПК України, справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною суд розглядає за участю заявника, особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, та представника органу опіки та піклування. З урахуванням стану здоров`я особи, щодо якої розглядається справа про визнання її недієздатною, її участь у розгляді справи може відбуватися у режимі відеоконференції з психіатричного чи іншого лікувального закладу, в якому перебуває така особа, про що суд зазначає в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 01 червня 2016 року у справі № 2-рп/2016за конституційним поданням Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини щодо відповідності Конституції України (конституційності) положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" (справа про судовий контроль за госпіталізацією недієздатних осіб до психіатричного закладу): системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння; недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод; хоча за станом здоров`я недієздатні особи не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, у тому числі право на свободу та особисту недоторканність, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації (пункт 2.2 згаданого рішення).

Таким чином, особа, щодо якої розглядається справа окремого провадження про визнання її недієздатною, є заінтересованою особою і має право на участь у слуханні справи та на справедливий розгляд своєї справи.

Вирішуючи питання про визнання ОСОБА_3  недієздатним, суд першої інстанції не дотримався вимог ст. 299 ЦПК України. 

Так, відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 07 вересня 2020 року прийнято рішення про розгляд справи за участі особи, щодо якої вирішується питання щодо визнання її недієздатною. Між тим, місце перебування ОСОБА_3  на час вчинення вказаних процесуальних дій не з`ясовано, судова повістка з копією ували на адресу   ОСОБА_3  чи медичної установи де він перебуває для вручення, надіслана не була, питання щодо участі ОСОБА_3  в судовому засіданні в режимі відеоконференції не вирішувалось.  

Відповідно до ч. 3 ст. 296 ЦПК України заяву про визнання фізичної особи недієздатною може бути подано членами її сім`ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, закладом з надання психіатричної допомоги.

Відповідно до свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 виданого Олександрівським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), батьком ОСОБА_3 є ОСОБА_1 .

Заявником у справі зазначено, що батько не спілкується з ОСОБА_3  та не надає йому допомогу, між тим вказані обставини перевірені судом не були, батько особи, щодо якої вирішується питання про визнання недієздатною, до участі у справі залучений не був.  

У п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" зазначено, що суд не має права вирішувати питання про права та обов`язки осіб, не залучених до участі у справі, оскільки це є порушенням норм процесуального права.

Вирішуючи питання про визнання особи недієздатною по суті заявлених вимог, суд першої інстанції, в порушення ст.ст. 263, 264 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не з`ясував належним чином правовідносини, які виникли між сторонами та не визначився вірно із суб`єктним складом сторін, який повинен бути залучений до участі у справі.

Оскільки, на стадії апеляційного розгляду, відповідно до ст. 365 ЦПК України, апеляційний суд наділений повноваженнями щодо залучення інших осіб, які не брали участі у розгляді справи - третіми особами, лише якщо ці особи не є апелянтами, вказані недоліки не можуть бути усунуті при розгляді справи апеляційним судом, а відтак, і з`ясування обставин, що мають значення для справи є неможливим.

Відповідно до ч.1 ст.378 ЦПК України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню з направленням справи на розгляд за встановленою законом підсудністю, якщо рішення прийнято судом з порушенням правил територіальної юрисдикції (підсудності). 

Згідно паспорту громадянина України ( НОМЕР_2 , виданому Орджонікідзевським РВУМВС України в Запорізькій області 15.10.1999) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .

Згідно паспорту громадянина України ( НОМЕР_3 , виданому Павлоградським МВ УМВС України в Дніпропетровській області 29.03.2007 р.) ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до довідки наданої КУ «Таврійський психоневрологічний інтернат з геріатричним відділенням» Запорізької обласної ради, ОСОБА_3 перебуває у закладі з 23.10.2020 року по теперішній час.

Відповідно вимог ч.1 ст. 295 ЦПК України, справи про визнання фізичної особи недієздатною розглядаються судом зокрема за місцезнаходження лікувального закладу в якому перебуває особа. 

За таких обставин апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з направленням справи на новий розгляд за встановленою підсудністю до Оріхівського районного суду Запорізької області.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України "Про судоустрій і статус суддів" встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29). 

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника - адвоката Плецької Юлії Вікторівни задовольнити частково.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 10 грудня 2020 року у цій справі скасувати з направленням справи на новий розгляд за встановленою законом підсудністю до Оріхівського районного суду Запорізької області.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повна постанова складена 17 травня 2021 року

Головуючий, суддя-доповідач                                                С.В. Кухар

Судді:                                                                         О.В. Крилова

О.З. Поляков