ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

04 березня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/2185/20	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Бишевської Н.А. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,     
за участю секретаря судового засідання Волкової К.В., 
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпро
апеляційну скаргу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області 
на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 року 
у справі №280/2185/20 
за позовом   ОСОБА_1  
до  Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області     
про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

31 березня 2020 р.    ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до   Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області   в якому просив:  
- визнати протиправним та скасувати рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ».
-         зобов`язати Чернігівську селищну раду Чернігівського району Запорізької області (код за ЄДРПОУ 20509645) прийняти рішення про надання ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства 9,3982 га за місцем розташування - кадастровий номер: 2325580500:03:014:0009.
Рішенням  Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 280/2185/20 адміністративний позов    ОСОБА_1  до  Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області      про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково. 
Визнано протиправним та скасовано рішення Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області №220 від 27 лютого 2020 року "Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ".
В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
Рішення суду в частині задоволених позовних вимог мотивовано відсутністю передбачених земельним законодавством підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а отже суд дійшов висновку про протиправність спірної відмови. Відмова у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача надати дозвіл на розроблення проекту землеустрою обумовлена тим, що після розподілу земельна ділянка за тим, кадастровим номером, що зазначає в позовній заяві позивач не існує, відповідач не є належним землевпорядником даної ділянки на момент подання заяви. Отже відсутні підстави для задоволення позовних вимог в даній частині.
Не погодившись з рішенням суду, Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області  подано апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2020 р. у справі № 280/2185/20, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не врахував, що на момент прийняття спірного рішення про відмову у розробленні проекту землеустрою  спірні земельна ділянка вже  розформована, а отже рішення прийнято в порядку та у спосіб визначені законом.
До судового засідання не з`явились представники сторін. Жодних клопотань, повідомлень про причини неявки до суду не надходило, підстави відсутності представників сторін суду не повідомлені, у зв`язку з чим, суд вважає за можливе розглянути дану справу за наявними в справі доказами в порядку письмового провадження.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, внаслідок наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного перегляду справи, 07 жовтня 2019 року до селищної ради надійшла заява від ОСОБА_1 про надання йому дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 2325580500:03:014:0009, площею 9,3982 га.
До заяви додано, зокрема: копія паспорту та ідентифікаційного номера заявника, копія документу, що підтверджує досвід роботи у сільському господарстві, графічний матеріал, на якому зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.
27 лютого 2020 року Чернігівською селищною радою Чернігівського району Запорізької області прийнято рішення    №220 «Про відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 ».
Відповідно до вищевказаного рішення зазначено, що позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, кадастровий номер 2325580500:03:014:0009, площею 9,3982 га, у зв`язку з відсутністю документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві згідно з часини 6 статті 118 ЗК України та Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 2015 року.
Не погоджуючись з такими рішеннями позивач звернувся до суду.
Колегія суддів дослідивши встановлені по справі обставини, доходить наступних висновків.
З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд погоджується з судом першої інстанції про протиправність оскаржуваного рішення Чернігівської селищної ради.
Відповідно до ч.1, ч.2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.
Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Пунктом "в" частини 3 статті 116 Земельного кодексу України передбачено, що безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених вказаним Кодексом.
Положеннями частини 6 ст. 118 цього ж Кодексу передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим. Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.
Частиною 7 статті 118 ЗК України визначено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.
Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Згідно ч.9 ст.118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.
З аналізу наведених  норм вбачається, що для отримання у власність бажаної земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку громадянам необхідно насамперед звернутись з заявою до відповідних органів місцевого самоврядування для отримання дозволу цих органів на  розроблення проекту  землеустрою  щодо відведення  земельної  ділянки.
При цьому перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства, визначений ч. 7 ст. 118 ЗК України, є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.
Тобто, законодавець обмежив підстави відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою лише невідповідністю місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до цих нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.
Судом встановлено, що позивачу рішенням №220 від 27 лютого 2020 року відмовлено ОСОБА_1 в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства з підстав відсутності документів, які підтверджують досвід роботи у сільському господарстві згідно з часини 6 статті 118 ЗК України та Переліку документів, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 12 серпня 2015 року.
За таких обставин, колегія суддів погоджується з  висновком суду першої інстанції стосовно того, що відповідач оспорюваним рішенням №220 від 27 лютого 2020 року надав відмову в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства гр. ОСОБА_1 з підстав, не передбачених ЗК України.
Посилання скаржника на те, що на момент прийняття рішення спірна земельна ділянка вже   розформована, колегією суддів не приймається, оскільки питання розформування ділянки не були підставою для відмови.
З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Чернігівської селищної ради Чернігівського району Запорізької області на рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  16 вересня 2020 р. у справі № 280/2185/20 - залишити без задоволення.
Рішення  Запорізького окружного адміністративного суду  від  16 вересня 2020 р. у справі № 280/2185/20 - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку в порядку та строки передбачені ст.ст.328, 329 КАС України.
   
Головуючий - суддя                                                                      Н.А. Бишевська 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Я.В. Семененко