КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

№ справи: 378/1061/20
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5671/2021
Головуючий у суді першої інстанції: Гуртовенко Р.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М   У К Р А Ї Н И
 
15 квітня 2021 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів:
                  головуючого - Немировської О.В. 
                  суддів - Чобіток А.О., Махлай Л.Д.,
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, 
за апеляційною скаргою представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» -  Крилової Олени Леонідівни на рішення Ставищенського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року, 
 
встановив:
у жовтні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 51 096 грн. 74 коп., посилаючись на те, що між сторонами 18 травня 2018 року було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Внаслідок неналежного виконання відповідачем умов договору станом на 14 червня 2020 року утворилась заборгованість, яка складається з 33 978 грн. 35 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2 496 грн. 33 коп. заборгованості за простроченими відсотками та 14 625 грн. 06 коп., заборгованості за відсотками за прострочення сплати заборгованості згідно зі ст. 625 ЦК України.
Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 33 978 грн. 35 коп.
Не погоджуючись з рішенням, представник позивача подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог та ухвалити в цій частині нове рішення, яким позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.  
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав. 
Звертаючись до суду з даним позовом,  позивач посилався на те, що між ним та ОСОБА_1 18 травня 2018 року було укладено договір про надання банківських послуг, за умовами якого відповідач отримав кредитний ліміт на картковий рахунок. Відповідач порушив взяті на себе зобов`язання щодо внесення коштів на погашення кредиту, в результаті чого виникла заборгованість, яка складається з з 33 978 грн. 35 коп. заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2 496 грн. 33 коп. заборгованості за простроченими відсотками та 14 625 грн. 06 коп., заборгованості за відсотками за прострочення сплати заборгованості згідно зі ст. 625 ЦК України.
Рішенням Ставищенського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року позовні вимоги було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 33 978 грн. 35 коп.
Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що фактично використані кредитні кошти відповідачем повернуті не були, а тому підлягають стягненню на користь банку. Відмовляючи у задоволенні вимог про стягнення відсотків, суд посилався на те, що сторонами не було погоджено умови їх сплати. Однак, в повному обсязі з таким висновком суду колегія суддів погодитись не може з таких підстав. 
У своїй апеляційній скарзі позивач посилається на те, що судом першої інстанції не було враховано те, що між сторонами було укладено кредитний договір шляхом приєднання відповідача до Умов та правил надання банківських послуг, ОСОБА_1 висловив бажання отримати кредит та власним підписом засвідчив, що він ознайомлений з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами обслуговування кредитних карток «Універсальна». Також позивач посилався на те, що відповідач отримав паспорт споживчого кредиту, який містить вичерпні дані про умови кредитування.
В частинах 1 та 2  статті 207 ЦК України закріплено, що правочин вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). 
Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору відповідно до ч. 1  статті 638 ЦК України є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 шляхом заповнення Анкети-заяви 18 травня 2018 року уклав з ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», договір про надання банківських послуг (а.с.14). Зі змісту даної Анкети-заяви вбачається, що відповідач ознайомився з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку та погодився з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. 
Згідно  з ч. 1 ст.  1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. 
В  ч. 1 та 2 ст. 1054 ЦК України  закріплено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Так, в ході розгляду справи у суді першої інстанції позивачем було надано копію Анкети-заяви від імені ОСОБА_1 , витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». 
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що 18 травня 2018 року відповідач ОСОБА_1 підписав паспорт споживчого кредиту, в якому підтвердив, що отримав та ознайомився з інформацією   про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту, наданих виходячи із обраних ним умов кредитування.
Пунктом 3 паспорту споживчого кредиту визначено основні умови кредитування відновлювальної кредитної лінії, шляхом встановлення кредитного ліміту на кредитній картці до 50 000 грн. (по картці «Універсальна») та до 75 000 грн. (по картці «Універсальна Голд»), наданого на споживчі потреби, та встановлено строк договору і кредитування до 240 місяців  з процентною ставкою за межами пільгового періоду 43,2 % відсотків річних (по картці «Універсальна») та 42% річних (по картці «Універсальна Голд»).
Відповідно до порядку повернення кредиту, передбаченого п. 5 паспорту споживчого кредиту, встановлено розмір платежів та їх сплату, що здійснюється щомісяця до 25 числа поточного місяця в розмірі 5% від заборгованості на кінець попереднього місяця, але не менше 100 грн.
Згідно з п. 6 вказаного паспорту споживчого кредиту, підписаного ОСОБА_1 , процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту складає 86,4 %. по картці «Універсальна» або 84 %  по картці «Універсальна Голд».
Підписаний сторонами 18 травня 2018 року паспорт споживчого кредиту є тією інформацією, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит (Стандартизована форма), викладений у формі відповідно до Додатку 1 до Закону України «Про споживче кредитування».
Вказані обставини судом першої інстанції враховані не були.
Закон України «Про споживче кредитування», який набрав чинності 10 червня 2017 року, в редакції на час підписання ОСОБА_1 та позивачем паспорту споживчого кредиту, визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні відповідно до міжнародно-правових стандартів у цій сфері.
Згідно із п. 1 ч. 1 Закон України «Про споживче кредитування»,  договір про споживчий кредит - вид кредитного договору, за яким кредитодавець зобов`язується надати споживчий кредит у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач (позичальник) зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, встановлених договором.
Стаття 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначає інформацію, яка надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит. До укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту.
Зазначена інформація безоплатно надається кредитодавцем споживачу за спеціальною формою (паспорт споживчого кредиту), встановленою у Додатку 1 до цього Закону, у письмовій формі (у паперовому вигляді або в електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством) із зазначенням дати надання такої інформації та терміну її актуальності. У такому разі кредитодавець визнається таким, що виконав вимоги щодо надання споживачу інформації до укладення договору про споживчий кредит згідно з частиною третьою цієї статті ( ч. 2 ст. 9 Закону).
Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» визначено інформацію, що надається кредитодавцем споживачу, також і в разі укладення договору про споживчий кредит у формі кредитування рахунку ( п. 12).
Отже, зважаючи на наявність підписаного сторонами 18 травня 2018 року паспорту споживчого кредиту, який відповідає формі та змісту, визначеного для нього Додатком 1 Закону України «Про споживче кредитування», АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 мали намір укласти договір споживчого кредитування, а позичальник був обізнаний з істотними його умовами.
Разом з тим, дослідивши та проаналізувавши надані до суду першої інстанції розрахунку заборгованості та виписку по рахунку відповідача, апеляційний суд дійшов висновку про те, що заборгованість за нарахованими відсотками була включена банком до іншої складової заборгованості  - тіла кредиту, а підстави для стягнення заборгованості за простроченими відсотками відсутні виходячи з таких підстав.
Як вбачається з розрахунку заборгованості відповідача за період з 18 травня 2018 року по 31 серпня 2019 року позичальником було використано 21 157 грн., а за період з 01 вересня 2019 року по 14 червня 2020 року кредитні кошти клієнтом не використовувались (графа розрахунку «Витрати клієнтом кредитних коштів»). 
З графи розрахунку «Сума погашення за наданим кредитом» вбачається, що на погашення заборгованості відповідачем за період з 18 травня 2018 року по 31 серпня 2019 року було сплачено 3 643 грн. 50 коп., а за період з 01 вересня 2019 року по 14 червня 2020 року грошові кошти на погашення заборгованості не вносились. Тобто, розмір фактично використаних та не повернутих кредитних коштів становить 17 513 грн., а не 33  978 грн. 35  коп., як про те вказує позивач у своїй позовній заяві. Порядок щомісячного зарахування нарахованих відсотків до тіла кредиту та подальше нарахування відсотків на відсотки сторонами договору погоджено не було.
З розрахунку заборгованості також вбачається, що розмір відсотків, погашених за рахунок кредиту становить 14 644 грн. 85 коп. Вказані розрахунки свідчать про те, що заявлена відповідачем сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 33 978 грн. 35 коп., яка була стягнута судом першої інстанції, включає в себе і фактично використані кредитні кошти і нараховані відсотки відповідно до погоджених з відповідачем умов договору.
Згідно частини другої статті 625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом.
Статтею 526 Цивільного кодексу України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Частиною першою статті 612 цього Кодексу встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, установлений договором або законом.
Отже, з наведених норм права вбачається, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Разом з тим, оскільки строк повернення відповідачем грошових коштів не було встановлено в анкеті-заяві, тому саме з часу звернення банку з вимогою про повернення коштів у відповідача виникає обов`язок щодо виконання грошового зобов`язання.
Крім того, наведена в  паспорті споживчого кредиту інформація не містить даних щодо конкретно визначеного строку кредитування (зазначено до 240 місяців), тоді як відповідно до довідки позивача (а.с. 13),  відповідачу видана кредитна картка строком дії до 08/22.
Виходячи з викладеного, позивачем не доведено з якого терміну починається прострочення виконання зобов`язання для погашення кредиту у повному обсязі, враховуючи, що картка діє до серпня 2022 року, тоді як позивач, нараховуючи проценти за ставкою 86,4% річних за невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту, вважає датою початку прострочення - з 01 вересня 2019 року.
Доказів направлення відповідачеві вимог із встановленим строком виконання зобов`язань матеріали справи не містять, а відтак, підстави для нарахування відсотків, які передбачені ст. 625 ЦК України, відсутні.
Також суд звертає увагу на те, що в розділах 4 паспорту споживчого кредиту дано визначення, що загальна вартість кредиту є орієнтовною, реальна річна процентна ставка обчислена на основі припущення. В розділі  7 вказаного паспорту зазначається, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 02 червня 2018 року.
Статтею 376 ЦПК України встановлено, що підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи викладене, апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог зміні шляхом викладення його мотивувальної частини в редакції цієї постанови. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 382 ЦПК України, суд
 
постановив:
апеляційну скаргу представника Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.
Рішення Ставищенського районного суду Київської області від 18 січня 2021 року в частині задоволених вимог змінити, виклавши мотивувальну частину рішення в редакції цієї постанови.
В іншій частині рішення залишити без змін.
Позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», м.Київ, вул. Грушевського, 1-Д, код ЄДРПОУ 14360570.
Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів.
 
Головуючий                                                
 
Судді