ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
Іменем України

26 квітня 2021 року
м. Харків

справа № 615/473/20
провадження № 22ц/818/1943/21

Харківський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого - Котелевець А.В.,
суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б., 

імена (найменування) сторін:
позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,
відповідач - ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року в складі судді Логвінова А.О., 

у с т а н о в и в: 

В квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») в особі свого представника Сичова Костянтина Володимировича звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позовна заява мотивована тим, що 17 березня 2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 29 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер.

У порушення умов кредитного договору, а також статей 509, 526, 1054 ЦК України, ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, чим порушив умови кредитного договору. Станом на день його смерті утворилась заборгованість, яка з урахуванням процентів за користування кредитом та пені, становить 330 410,88 грн. 

06 вересня 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» на адресу Валківської державної нотаріальної контори направило заяву про наявність майнових вимог до спадкоємців.

Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_2 є ОСОБА_1 , який прийняв спадщину шляхом фактичного управління майном, оскільки постійно проживав разом з спадкодавцем за адресою: АДРЕСА_1 . 

Оскільки відповідач добровільно здійснювати погашення заборгованості не бажає, банк просив стягнути з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті боржника ОСОБА_2 на свою користь заборгованість за тілом кредиту в розмірі 179 637,52 грн.

Заочним рішенням Валківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року позов АТ КБ «ПриватБанк» залишено без задоволення.

Заочне рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_2 своїх зобов`язань за кредитним договором від 17 березня 2011 року б/н не виконав, станом на день його смерті виникла заборгованість в розмірі 330 410,88 грн, із яких позивач просив стягнути на свою користь заборгованість за тілом кредиту в розмірі 179 637,52 грн. Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем боржника, то вказана сума заборгованості підлягає стягненню з відповідача з підстав, передбачених статтями 1281, 1282 ЦК України. Однак доказів щодо вартості спадкового майна позивачем не надано, правом на заявлення клопотання про призначення по справі відповідної експертизи з метою встановлення вартості спадкового майна АТ КБ «ПриватБанк» не скористалося.

05 січня 2021 року Крилова Олена Леонідівна - представник АТ КБ «ПриватБанк» подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нову постанову про задоволення позову в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що встановити склад спадщини та його вартість позивач не мав можливості. Зазначає, що до обов`язку позивача як кредитора спадкодавця належить доказування обставин про розмір боргових зобов`язань боржника на день відкриття спадщини, а до обов`язків спадкоємців у разі заперечення ними заявлених вимог - розмір своєї відповідальності перед кредитором, а саме розмір майна, успадкованого кожним із спадкоємців, що узгоджується з правовою позицією, яка міститься в постанові Верховного Суду від 20 лютого 2019 року у справі № 755/7730/16-ц (провадження № 61-2935св18). 

ОСОБА_1 з заявою про перегляд заочного рішення до суду першої інстанції не звертався, правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційних скарг має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт 1 частини 1 статті 374 ЦПК України).

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог частини 1 статті 367  ЦПК України - в межах доводів і вимог  апеляційної скарги - судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. 
Матеріали справи свідчать, що 17 березня 2011 року між банком та ОСОБА_2 укладено договір кредиту № б/н, відповідно до умов якого останній отримав кредит в розмірі 29 500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку.

Згідно зі статтею 1050 та частиною першою статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до статтей 1048, 1056-1 цього Кодексу.

Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом статтей  526,  527,  530,  532,  532 ЦК України зобов`язання має  виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. 

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Валківському та Коломацькому районах Головного територіального управління юстиції у Харківській області за актовим записом № 110 (а. с. 101 т. 1).

На момент його смерті, за кредитним договором існувала заборгованість по кредиту в загальному розмірі 330 410,88 грн, із яких: заборгованість за тілом кредиту - в розмірі 179 637,52 грн, заборгованість за відсотками - в розмірі 55 328,35 грн, пеня - в розмірі 95 445,01 грн.

Дізнавшись про смерть позичальника 06 вересня 2019 року позивач направив на адресу Валківської державної нотаріальної контори заяву про наявність майнових вимог до спадкоємців, яка була зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за № 404 та відкрита спадкова справа за № 119/2019 (а. с. 105 т. 1). 

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом  відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України встановлено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом  шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з частиною першою статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Із копії спадкової справи вбачається, що заяв про прийняття спадщини чи про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_2 не надходило.
На час розгляду справи свідоцтво про право на спадщину відповідачу ОСОБА_1 не видавалось. 
Між тим, отримання свідоцтва про право на спадщину, відповідно до статті 1296 ЦК України, є правом, а не обов`язком. При цьому відсутність у спадкоємців свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статтей 1281, 1282 ЦК України, які були дотримані банком. При цьому, наявність заборгованості за кредитним договором відповідачем не спростована.
Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого  майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого ст. 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості  спадкодавця.
Отже, правильними є висновки суду першої інстанції про необхідність стягнення з ОСОБА_1 , як спадкоємця після смерті боржника ОСОБА_2 на користь АТ КБ «ПриватБанк» в межах вартості отриманого у спадщину майна, заборгованості за кредитним договором від 17 березня 2011 року б/н. 
Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, з урахуванням заявлених позовних вимог та підстав, на які позивач посилався в обґрунтування своїх вимог, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, надавши належну оцінку обставинам справи, дійшов обґрунтованого висновку про залишення позову АТ КБ «Приватбанк» без задоволення, оскільки докази вартості майна, отриманого у спадщину в матеріалах справи відсутні.
Суд першої інстанції вірно вважав, що з урахуванням характеру спору та за наявності майна, отриманого у спадщину, для з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору необхідні спеціальні знання в галузі товарознавства.
Судом першої інстанції позивачу роз`яснено право заявити клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи з метою визначення вартості майна, отриманого, ОСОБА_1 у спадщину після померлого  ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
Правом на заявлення клопотання про призначення судової товарознавчої експертизи Сичов К.В. - представник АТ КБ «ПриватБанк» не скористався, про що свідчить протокол судового засідання від 01 лютого 2020 року. 
Позивач не скористався правом заявити клопотання про призначення відповідної експертизи і на стадії апеляційного перегляду. 
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (стаття 375 ЦПК України). 
Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.
Доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів, яким судом першої інстанції надана належна оцінка.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», № 63566/00, параграф 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає. 

Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Крилової Олени Леонідівни - представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.

Рішення Валківського районного суду Харківської області від 01 грудня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду. 

Повне судове рішення складено 26 квітня 2021 року.

Головуючий А.В.Котелевець 

Судді О.М.Хорошевський 

В.Б.Яцина