КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Апеляційне провадження:                                                         Доповідач - Ратнікова В.М.
22-ц/824/8347/2021
 
                                       П О С Т А Н О В А
 
                            І М Е Н Е М      У К Р А Ї Н И
 
м. Київ                                                                                          Справа № 363/3752/20

18 червня 2021 року Київський апеляційний суд ускладі  колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:
 
головуючого судді   - Ратнікової В.М.
суддів                          - Борисової О.В.    
                                    - Левенця Б.Б.
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» адвоката Крилової Олени Леонідівни на заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року, ухвалене під головуванням судді Баличевої М.Б., у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
в с т а н о в и в:
 
29 вересня 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до Вишгородського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
На обґрунтування позовних вимог зазначало, що ОСОБА_1 звернувся до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим  ним було підписано заяву б/н від 07.10.2008 року.
Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. 
Зазначає, що відповідач був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «Приватбанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі.
07.10.2008 року  відповідачем була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів  пільгового періоду». В цій же довідці відповідач підписом підтвердив, що «З фінансовими умовами надання Кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду»,прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлений».
Банком на підставі договору надання банківських послуг відкрито відповідачу картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку та надав відповідачу у користування кредитну картку.
У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12 000, 00 грн., що підтверджується довідкою про зміни умов кредитування та обслуговування картрахунку.
Зазначає, що банк свої зобов`язання виконав,  надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами, проте відповідач своєчасно не надав банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями.
З урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за договором № б/н від 07.10.2008 року в розмірі 10 038, 45 грн., що складається з 9 412, 05 грн. тіла кредиту та 626, 40 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Заочним рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року у задоволенні уточнених позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
Не погоджуючись з таким рішенням суду першої інстанції, 09 квітня 2021 року представник позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» адвокат Крилова Олена Леонідівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати  рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Апеляційну скаргу обґрунтовувала тим, що рішення суду першої є необґрунтованим, прийняте без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, висновки суду не відповідають  фактичним обставинам справи, судом порушені норми  процесуального і матеріального права.
Вказує на те, що 07.10.2008 року відповідач, поставивши на заяві  особистий підпис, погодився з тим, що анкета- заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку разом з Умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами складає між ним та позивачем договір про надання банківських послуг.Базова процентна ставка зазначена в анкеті-заяві становить 1,9 %. Крім того, відповідач 07.10.2008 року підписав довідку про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна» 55 днів пільгового періоду, в якій сторонами було визначено типкредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом - 1,9 % в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашеннязаборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. Отже відповідач при укладанні кредитногодоговору був належним чином повідомлений про умови кредитування, у тому числі, щодо сплати відсотків, пені та штрафу.
Зазначає, що відповідач після отримання картки здійснив дії щодо проведення її активації, користувався карткою, а також отримував перевипущені картки з новими номерами та продовженим строком дії, якими продовжував користуватися.
Звертає увагу, що з виписки по руху коштів вбачається, що відповідач розраховувався кредитними коштами за покупки в торгових точках, а отже це підтверджує факт отримання кредитної картки та використання.Зазначає, що відповідач частково погашав наявну заборгованість та продовжував користуватися кредитними коштами у вигляді кредитного ліміту на платіжній картці.
Вважає, що надані суду докази  повністю підтверджують  обґрунтованість позовних вимог АТ КБ " ПриватБанк" до  ОСОБА_1 , а тому суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про відмову в задоволенні позову.
Відзиву на апеляційну скаргу  відповідачем не подано.
Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду  у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., обговоривши доводи апеляційної скарги, вивчивши наявні у справі докази, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 07.10.2008 року ОСОБА_1   підписав анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку та довідку про «Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів льготного періоду».
У довідці про «Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів льготного періоду» визначено тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом - 1,9 % в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. 
Як вбачається з наданої позивачем  довідки, відповідач отримав 19.09.2008 року картку № НОМЕР_1 терміном дії до 09/12; 22.10.2018 року картку № НОМЕР_2 терміном дії до 04/16; 15.08.2016 року картку № НОМЕР_3 терміном дії до 12/19 та 21.11.2018 року карту № НОМЕР_4 терміном дії до 10/22.
 Відповідно до довідки  про зміну умов кредитування та обслуговування  кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 ,  старт карткового рахунку відбувся  19.09.2008 року, 07.10.2008 року  відповідачу було встановлено  кредитний ліміт 500,00 грн., 31.12.2009 року кредитний ліміт збільшений до 4000,00 грн., 27.11.2010 року - до  4800,00 грн.,  27.12.2010 року - до 5600,00 грн.,  09.04.2011 року - до  6600,00 грн., 19.08.2016 року - до 12000,00 грн.
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 07.10.2008 року, яка становить 13 121 грн. 12 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту 9 412 грн. 05 коп; 626 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 3 082 грн. 67 коп. пеня.
Відповідно до  заяви   АТ КБ " ПриватБанк" про зменшення  розміру  позовних вимог від 18 лютого 2021 року  та доданого до неї розрахунку заборгованості, відповідач має заборгованість за договором б/н від 07.10.2008 року, яка становить 10 038,45 грн. та складається із: заборгованості по тілу кредиту в сумі  9412,05 грн. та  заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України - в сумі  626,40 грн.
Відмовляючи у задоволені позовних  вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд першої інстанції  посилався на те, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , АТ КБ «ПриватБанк»  не дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII щодо повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов,  які вважав узгодженими банк.  Наявність у відповідача ОСОБА_1 заборгованості в розмірі 10038, 45 грн., яка складається із: 9412, 05 грн. заборгованості за тілом кредиту; 626, 40 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит,  не підтверджена належними та допустимими доказами.
З такими висновками  суду першої інстанції колегія суддів  погодитися не може, виходячи з наступного.
Відповідно до вимог ч.ч.1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно  ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним  є рішення, ухвалене  судом відповідно до норм матеріального  права із дотриманням  норм  процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому  засіданні.
Обґрунтовуючи свої  позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» зазначав, що ОСОБА_1 отримав кредит у  вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.
На підтвердження укладення  між сторонами кредитного договору та наявності у відповідача ОСОБА_1 заборгованості, позивачем АТ КБ «ПриватБанк» було надано до суду першої інстанції розрахунок заборгованості за  договором, копію анкети-заяви ОСОБА_1   про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 07.10.2008 року, витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та довідку про «Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду», довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 , довідку про надані ОСОБА_1   кредитні картки, виписку про рух коштів  за договором ОСОБА_1   № б/н станом на  22.07.2020 року.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
З досліджених доказів встановлено, що анкета-заява від 07.10.2008 року підписана позичальником, містить анкетні дані ОСОБА_1 , його контактну інформацію. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що ОСОБА_1  погодився з тим, що дана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складають між ним та банком договір банківського обслуговування. 
У  підписаній  відповідачем довідці про «Умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» визначено тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом - 1,9 % в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням. 
Отже, з моменту підписання анкети- заяви та довідки споживчого кредиту, між банком та відповідачем укладено кредитний договір та   ОСОБА_1 погодився з визначеними умовами кредитування, а саме: тип кредитної лінії, базова відсоткова ставка за користування кредитом - 1,9 % в місяць; розмір та строк внесення щомісячних платежів- до 25 числа місяця, наступного за звітним; розмір та порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості; розмір штрафу при порушенні строків платежів по грошовим зобов`язанням.
 Крім того, про укладення кредитного договору між сторонами також свідчить факт користування позичальником кредитними коштами. 
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ "ПриватБанк").
Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці Умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про стягнення  з відповідача на користь позивача  заборгованості за простроченим тілом кредиту, суд першої інстанції не звернув увагу на правовий висновок   Великої Палати Верховного Суду , викладений  постанові від 03 липня 2019 року по справі №342/180/17, згідно якого  кредитор вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання  боржника виконати  обов`язок з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.
Частинами 1-4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
У силу ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Підписавши анкету-заяву  про приєднання до Умов  і Правил  надання банківських послуг у ПриватБанку, відповідач  приєднався до  публічного договору з  АТ КБ " ПриватБанк", що свідчить про укладення між сторонами  договору про надання  банківських послуг  у ПриватБанку.
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач користувався картковим рахунком та кредитними коштами. Відзиву на позовну заяву не подавав, як і не подавав відзиву на апеляційну скаргу. Власного розрахунку заборгованості не надав та не спростував розрахунок заборгованості за простроченим тілом кредиту, наданий позивачем.
 При цьому, саме на суд покладено обов`язок по визначенню розміру заборгованості, який підлягає стягненню за рішенням суду.
Визначаючи розмір заборгованості за тілом кредиту, який підлягає стягнення з відповідача на користь позивача, колегією суддів враховується наступне.
З наданих позивачем  доказів достовірно встановлено, що   ОСОБА_1 отримав  19.09.2008 року картку № НОМЕР_1 терміном дії до 09/12; 22.10.2018 року картку № НОМЕР_2 терміном дії до 04/16; 15.08.2016 року картку № НОМЕР_3 терміном дії до 12/19 та 21.11.2018 року карту № НОМЕР_4 терміном дії до 10/22.
 Відповідно до довідки  про зміну умов кредитування та обслуговування  кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 ,  старт карткового рахунку відбувся  19.09.2008 року, 07.10.2008 року  відповідачу було встановлено  кредитний ліміт 500,00 грн., 3112.2009 року кредитний ліміт збільшений до 4000,00 грн., 27.11.2010 року - до  4800,00 грн.,  27.12.2010 року - до 5600,00 грн.,  09.04.2011 року - до  6600,00 грн., 19.08.2016 року - до 12000,00 грн. 
Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 07.10.2008 року, яка становить 13 121 грн. 12 коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту 9 412 грн. 05 коп; 626 грн. 40 коп. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 3 082 грн. 67 коп. пеня.
Відповідно до  заяви   АТ КБ " ПриватБанк" про зменшення  розміру  позовних вимог від 18 лютого 2021 року  та доданого до неї розрахунку заборгованості, наданого позивачем АТ  КБ «ПриватБанк», відповідач має заборгованість за договором б/н від 07.10.2008 року по тілу кредиту в сумі  9412,05 грн. а тому саме вказана заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Також АТ КБ «ПриватБанк» в позові просив стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України за період з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року в сумі 626,40 грн., обґрунтовуючи вказану вимогу тим, що з 01.04.2019 року впроваджені зміни до Умов та Правил надання банківських послуг, якими передбачено стягнення відсотків, нарахованих на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, за домовленістю сторін у розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».
Відмовляючи в задоволенні вказаної вимоги в повному  обсязі, суд першої інстанції не врахував, що згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.
Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань.
Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі  розмір і порядок нарахування відсотків за ст. 625 ЦК України, посилався на зміни, внесені 01.04.2019 року до п.2.1.1.2.12. Умов та правил надання банківських послуг, за якими у відповідності до ч.2 ст.625 ЦК України відсотки встановлюються за домовленістю сторін у процентах від простроченої суми заборгованості в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд».
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що відповідач ознайомився зі змінами до п.2.1.1.2.12. Умов та правил надання банківських послуг від 01.04.2019 року щодо нарахування відсотків за ч.2 ст.625 ЦК України в розмірі: 86,4% - для картки «Універсальна», 84,0% - для картки «Універсальна голд» та що між позивачем та відповідачем досягнуто згоди щодо розміру і порядку нарахування вказаних відсотків.
З урахуванням викладеного, колегія суддів  приходить до висновку про відсутність підстав для висновку про  те, що укладеним між сторонами  договором було встановлено інший розмір процентів за ч.2 ст.625 ЦК України, а  тому позивач має право на стягнення з відповідача  трьох процентів річних від простроченої суми,  як визначено в ч.2 ст. 625 ЦК України.
З розрахунку заборгованості вбачається, що відсотки по ст. 625 ЦК України нараховувалися позивачем за період з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року,  тобто за 29 днів прострочки. 
Розрахунок  3% річних колегією суддів здійснено за формулою: % = сума боргу(визначена вище сума тіла кредиту станом на час закінчення строку дії кредитного договору)*процентну ставку/100%/365*кількість днів.
Таким чином 3% річних,  відповідно до заявлених позовних вимог за період  з 01.02.2020 року по 29.02.2020 року, за 29 днів становлять суму 22,43 грн. (9 412,05 грн. *3/100%/365*29), й саме вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» адвоката Крилової Олени Леонідівни підлягає частковому задоволенню, а заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року підлягає скасуванню з ухваленням  нового судового рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованості за  договором № б/н від 07.10.2008 року за тілом кредиту в сумі  9 412, 05 грн. та заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України в сумі  22,43 грн.
Згідно ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Відповідно до ч. 1 цієї статті,  судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України  інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача в разі задоволення позову.
В ході розгляду даної справи АТ КБ " Приватбанк" було понесено судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції в розмірі 2 102, 00 грн.,  за подання апеляційної скарги позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 3 153, 00 грн. Позовні вимоги за результатами розгляду  справи судом апеляційної інстанції задоволено частково на загальну суму 9 434, 48 грн., що становить 93,9 % від суми заявлених вимог, а тому з відповідача ОСОБА_1    на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» підлягають стягненню  судові витрати по  сплаті судового збору за подання позовної заяви  апеляційної скарги в розмірі 5 028, 34 грн.
Керуючись ст.ст. 526,  625, 626, 628, 634, 638, 1054, 1056-1 ЦК України ст. ст. 141, 263, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, суд,-
 
п о с т а н о в и в :
 
Апеляційну скаргу представника позивача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Крилової  Олени Леонідівни задовольнити частково.
Заочне рішення Вишгородського районного суду Київської області від 19 березня 2021 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) заборгованість за тілом кредиту 9 412 грн. 05 коп. та 22,43 грн. заборгованості за відсотками,  нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України.
Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_5 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570) витрати по сплаті судового збору у розмірі 5 028, 34 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених  п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
 
               Головуючий:                                              Судді: