РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2021 року
м. Рівне

Справа № 559/432/21
Провадження № 22-ц/4815/792/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді: Гордійчук С.О.,
суддів: Боймиструка С.В., Шимківа С.С. 

учасники справи: 
позивач : ОСОБА_1 
відповідач : ОСОБА_2 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Луцької міської ради, Орган опіки та піклування Дубенської міської ради

розглянув в порядку письмового позовного провадження в м. Рівне апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 березня 2021 року, постановлену в складі судді Ралець Р.В.,   справі №559/432/21 , 
в с т а н о в и в :
У березні 2021 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: Орган опіки та піклування Луцької міської ради, Орган опіки та піклування Дубенської міської ради про позбавлення батьківських прав.
Ухвалою Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 березня 2021 справу передано на розгляд за підсудністю до Здолбунівського районного суду Рівненської області.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона постановлена з порушенням норм процесуального права, та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, посилається на те, що позов пред`явлений позивачем до відповідача за фактичним його місцем проживання.Суд не врахував, довідку видану Дубенським ЖЕКом, де значиться інформація, що відповідач зареєстрований та фактично проживає у М.Дубно.
Просила, скасувати ухвалу суду про передачу справи на розгляд до Здолбунівського районного суду Рівненської області і направити справу для продовження розгляду до Дубенського міськрайонного суду.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1,5,6,9,10,14,19,37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Враховуючи вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.
Постановляючи ухвалу про передачу справи на розгляд до Здолбунівського районного суду Рівненської області виходив з того, що місце проживання відповідача зареєстроване за адресою: АДРЕСА_1 , що відноситься до територіальної підсудності Здолбунівського районного суду області.
З такими висновками колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.
З матеріалів справи вбачається, що предметом позову є позбавлення батьківських прав.
Відповідно до довідки №328 видану ТзОВ «Житловик-Дубно» ОСОБА_2 станом на 15.02.2021 року зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_2 (а.с.21)
Разом з тим, відповідно до відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Рівненській області ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 .
За правилами ч.1 ст.27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.
Згідно з п.1 ч.1 ст.31 ЦПК України, суд передає справу на розгляд іншому суду, якщо справа належить до територіальної юрисдикції (підсудності) іншого суду.  
Позовна вимога про позбавлення батьківських прав підпадає під дію ст.27 ЦПК України «підсудність справ за місцем проживання або місцезнаходженням відповідача».
У пунктах 1,2 та 36 постанови №3 пленуму «Про деякі питання визначення юрисдикції та визначення підсудності цивільних справ» від 01 березня 2013 року Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз`яснив, що Конституцією України закріплено право кожного на судовий захист та передбачено, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі (статті 55,124), а статтею 18 Закону України від 07 липня 2010 року №2453-VI «Про судоустрій і статус суддів» (далі - Закон № 2453-VI) визначено, що суди загальної юрисдикції спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.
Суди мають враховувати, що забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950, далі - Конвенція 1950 року), а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року №3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовуються судами при розгляді справ як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції 1950 року кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом (стаття 8 Закону №2453-VI).
Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції не відповідають обставинам справи, оскільки пред`явлення позову до суду за місцем перебування позивача можливе, якщо воно зареєстровано у встановленому законом порядку.
Убачається, що місце фактичного проживання відповідача зареєстроване у встановленому порядку, що відноситься до територіальної підсудності Дубенського міськрайонного суду, а відтак у суду відсутні підстави для направлення справи за підсудністю до Здолбунівського районного суду.
Надмірний формалізм у трактуванні національного процесуального законодавства згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини, визнається ним неправомірним обмеженням права на доступ до суду (як елементу права на справедливий суд згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).
Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст.367,369,374,379,381-384 ЦПК України, апеляційний суд, 

постановив:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Дубенського міськрайонного суду Рівненської області від 22 березня 2021 року скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий суддя :

Судді :