ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/5015/20                                                                            Суддя першої інстанції - Кульчицький С.О.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  08 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: 
судді-доповідача          - Горяйнова А.М.,
суддів          - Мельничука В.П. та Оксененка О.М.,
розглянувши в порядку письмового провадження у м. Києві апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від  15 січня 2021 року, яке ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), у справі за адміністративним позовом Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів до Товариства з обмеженою відповідальністю "Імідж Спец Транс" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2020 року Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з ТОВ «Імідж Спец Транс» 74  402, 63 грн. адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця та 3  050, 40 грн. пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій. 
Постановою Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року у задоволенні вказаного адміністративного позову було відмовлено.
Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову про задоволення позовних вимог. Свої вимоги обґрунтовує тим, що суд першої інстанції надав неналежну оцінку дослідженим доказам та неправильно застосував норми матеріального і процесуального права. Скаржник вказує на те, що у звітному 2019 році у ТОВ «Імідж Спец Транс» працювала 1 особа з інвалідністю, натомість, кількість осіб з інвалідністю, які б мали працювати, згідно з нормативом складає 2 особи. Також скаржник наголошував на тому, що ТОВ «Імідж Спец Транс» не виконало усіх необхідних дій для працевлаштування осіб з інвалідністю, а саме - не подавало у 2019 році до центру зайнятості звітів форми 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю. 
Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому наголосив на тому, що виконав у 2019 році свій обов`язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, зважаючи на те, що протягом 2019 року у ТОВ «Імідж Спец Транс»  працювали 2 особи з інвалідністю. 
Позивач подав відповідь на відзив, у якому зазначив, що норматив для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2019 році відповідачем не виконано, оскільки середньооблікова кількість працевлаштованих осіб з інвалідністю складала 1 особу. Також позивач вказав на те, що відповідачем не вжито всіх заходів з метою виконання нормативу для працевлаштування осіб з інвалідністю.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, а також відповіді на відзив на апеляційну скаргу, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити, виходячи з такого.
Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
У відповідності до п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.  
Судом першої інстанції встановлено та сторонами справи не заперечується, що 24 січня 2020 року ТОВ «Імідж Спец Транс» подало до Черкаського обласного центру зайнятості звіт про зайнятість та працевлаштування інвалідів за 2019 рік за формою 10-ПІ. 
Згідно з вказаним звітом середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) на підприємстві у 2019 році складала 38 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 2 особи.
Листом №787/01-27 від 31 березня 2020 року позивач повідомив відповідача, що у звітах з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування наявна інформація про працівників, за яких сплачено такий внесок у розмірі меншому ніж 22 відсотки, а саме 8,41 відсотка, як передбачено п. 13 ст. 8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування". Середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 1 особа. Зазначене свідчить про наявність розбіжностей показників у звіті про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю, поданому до Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів і звітів щодо сум нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, поданими до територіального органу адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
На підставі наведеного відповідачу повідомлено про незарахування 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за 2019 рік.
ТОВ «Імідж Спец Транс» листом №08/09-20 від 08 вересня 2020 року направило позивачу інформацію про осіб, які зазначені у звіті за формою 10-ПІ, зокрема: відомості про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам за період з червня по грудень 2019 року; накази про призначення працівників з інвалідністю; повідомлення про прийом працівників з інвалідністю та довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією кожного працівника з інвалідністю.
Вважаючи, що ТОВ «Імідж Спец Транс» не виконало нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, не розрахувало та не сплатило відповідному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції у встановлений законом термін, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог Черкаського обласного центру зайнятості, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач забезпечив середньооблікову чисельність працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу - 2 особи та виконав вимоги ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він не знайшов свого підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні та гарантії щодо створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами визначає Закон України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні».    
Згідно з ч. 3 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.
При цьому, ч. 2 ст. 19 вказаного Закону визначено, що підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» роботодавці зобов`язані: своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії); заплановане масове вивільнення працівників у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідацією, реорганізацією або перепрофілюванням підприємств, установ, організацій, скороченням чисельності або штату працівників підприємства, установи, організації незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання за два місяці до вивільнення.
На виконання п. 4 ч. 3 ст. 50 Закону України «Про зайнятість населення» наказом Міністерства соціальної політики України № 316 від 31 травня 2013 затверджено форму звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядок її подання. 
Відповідно до п. 3, 5 Порядку подання форми звітності № 3-ПН, така звітність заповнюється роботодавцями та подається до базового центру зайнятості незалежно від місцезнаходження роботодавця. 
Форма № 3-ПН подається за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через три робочі дні з дати відкриття вакансії. Датою відкриття вакансії є наступний день після створення робочого місця чи припинення трудових відносин з працівником, робоче місце якого стає вакантним, або дата, починаючи з якої може бути укладений трудовий договір з найманим працівником.
Згідно змісту листа Черкаського міського центру зайнятості     від 28 травня 2020 року № 08-11/672, наданого на запит позивача від 15 травня 2020 року, повідомлено, що протягом 2019 року ТОВ «Імідж Спец Транс» не подавало до Черкаського міського центру зайнятості звіти за формою  № 3-ПН.
Тобто, відповідач не інформував центр зайнятості про наявність у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії).
Як вбачається з матеріалів справи, згідно звіту про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2019 рік форми № 10-ПІ, поданого 24 січня 2020 року ТОВ «Імідж Спец Транс», середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу (осіб) на підприємстві у 2019 році складала 38 осіб; середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи; кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» - 2 особи.
При цьому, відповідно до витягу з додатку 1 до листа Головного управління Державної податкової служби у Черкаській області від 24 лютого 2020 року № 4761/23-00-33-0115 середньооблікова кількість штатних працівників ТОВ «Імідж Спец Транс», яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність з січня по травень 2019 року становить 0 осіб, з червня по вересень 2019 року - 1 особа та з жовтня по грудень 2019 року - 2 особи.
Згідно п. 3.2 Інструкції зі статистики кількості працівників, затвердженої наказом Державного комітету статистики України від 28 вересня 2005 року № 286 та зареєстрованої Міністерством юстиції України 30.11.2005 за № 1442/11722 (із змінами) середньооблікова кількість штатних працівників розраховується на підставі щоденних даних про облікову кількість штатних працівників, які повинні уточнюватись відповідно до наказів про прийом, переведення працівника на іншу роботу та припинення трудового договору. Облікова кількість штатних працівників за кожен день має відповідати даним табельного обліку використання робочого часу працівників, на підставі якого визначається кількість працівників, які з`явились або не з`явились на роботу.
Згідно п. 3.2.5 вказаної Інструкції середньооблікова кількість штатних працівників за період з початку року (у тому числі за квартал, півріччя, 9 місяців, рік) обчислюється шляхом підсумовування середньооблікової кількості штатних працівників за всі місяці роботи підприємства, що минули за період з початку року до звітного місяця включно, та ділення одержаної суми на кількість місяців у цьому періоді, тобто відповідно на 2, 3, 4, ... 12. 
Відповідно до п. 3.4 Інструкції щодо заповнення форми № 10-ПІ (рiчна) "Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів", затвердженої наказом Міністерством праці та соціальної політики України від 10 лютого 2007 року № 42, зареєстрованої Міністерством юстиції України 13 лютого 2007 за № 117/13384 дані щодо середньооблікової кількості штатних працівників облікового складу (рядок 01), середньооблікової кількості штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність (рядок 02), та кількості інвалідів, які повинні працювати на робочих місцях (рядок 03), відображаються в цілих одиницях. Якщо при обчисленні виникає дробове число, його необхідно округлити до цілого (якщо після коми число 5 і більше, то воно округлюється в бік збільшення).
Виходячи з викладеного, середньооблікова кількість штатних працівників ТОВ «Імідж Спец Транс», яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, у 2019 року розраховується за формулою: кількість штатних працівників з інвалідністю за кожен місяць роботи поділити на звітний період (рік), тобто  (0+0+0+0+0+1+1+1+1+2+2+2) : 12 = 0,83, за правилами заокруглення - 1 та склала у 2019 році 1 особу.
Однак, у звіті за формою № 10-ПІ за 2019 рік відповідачем визначено, що середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність - 2 особи, що не відповідає фактичній середньообліковій кількості штатних працівників ТОВ «Імідж Спец Транс» у 2019 році, розрахованій у відповідності до Інструкції зі статистики кількості працівників.
З листа Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів від 31 березня 2020 року №787/01-27 вбачається, що відповідача повідомлено про невідповідність даних у звіті за формою 10-ПІ за 2019 рік та про незарахування 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за 2019 рік, про що    направлено інформацію до територіального органу Держпраці.
Відповідно до абз. 2 п. 4 Порядку зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць, визначеного ст. 19 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 31 січня 2007 року № 70 у разі наявності розбіжностей показників у звітах про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю відділення Фонду протягом десяти календарних днів після виявлення розбіжностей повідомляє письмово підприємство, установу, організацію, фізичну особу, яка використовує найману працю, та господарське об`єднання, до складу якого входять підприємства громадських організацій осіб з інвалідністю, територіальний орган Держпраці, про незарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за звітний період.
До апеляційної скарги скаржник долучив копію листа № 994/01-27 від 10 квітня 2020 року відповідно до якого Черкаське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів проінформувало управління Держпраці у Черкаській області про невідповідність даних у звіті ТОВ «Імідж Спец Транс» за формою 10-ПІ за 2019 рік та про не зарахування 1 робочого місця для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу за 2019 рік ТОВ «Імідж Спец Транс».
Наведене свідчить про помилковість висновку суду першої інстанції щодо не дотримання позивачем вимог п. 4 вказаного Порядку в частині не повідомлення територіального органу Держпраці про не зарахування кількості робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю до виконання нормативу таких робочих місць за звітний період.
До того ж, колегія суддів зауважує, що дії Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів з приводу повідомлення територіального органу Держпраці не звільняють ТОВ «Імідж Спец Транс» від обов`язку з дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та наслідків його невиконання.
За правилами визначеними ч. 1 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих осіб з інвалідністю менша, ніж установлено нормативом, передбаченим ст. 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, де працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі на підприємстві, в організації громадських організацій осіб з інвалідністю, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.
Обов`язок підприємства щодо створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком підбирати і працевлаштовувати таких осіб на створені робочі місця. Такий обов`язок покладається на органи працевлаштування, що перелічені в ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
Натомість, підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі № 440/2008/19, від 18 серпня 2020 року у справі №580/2188/19.
У зв`язку з цим, суд першої інстанції під час розгляду справи мав перевірити, чи вжив відповідач залежних від нього заходів для недопущення порушення правил здійснення господарської діяльності, яке полягає у необхідності забезпечення середньооблікової чисельності працюючих інвалідів відповідно до установленого нормативу.
Колегія суддів приходить висновку щодо підтвердження факту не виконання відповідачем обов`язку з дотримання нормативу робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік (дві особи) та не подання державній службі зайнятості необхідну для організації працевлаштування інвалідів інформацію в частині подання звітів за формою №3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» з відміткою про необхідність працевлаштування осіб з інвалідністю протягом 2019 року, а тому наявні підстави для сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій, визначених ч.1 ст. 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні».
Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст.218 Господарського кодексу України, підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.
Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.
Статтею 238 Господарського кодексу України передбачено, що за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків.
Відповідно до звіту ТОВ «Імідж Спец Транс» за формою 10-ПІ за 2019 рік середньорічна заробітна плата штатного працівника становить 74  402, 63 грн. Отже сума адміністративно-господарської санкції за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів складає за 1 робоче місце - 74  402, 63 грн., яку відповідач повинен був самостійно сплатити до бюджету.
Згідно з ч. 3 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" адміністративно-господарські санкції розраховуються та сплачуються підприємствами, установами, організаціями, у тому числі підприємствами, організаціями громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичними особами, зазначеними в частині першій цієї статті, самостійно в строк до 15 квітня року, наступного за роком, в якому відбулося порушення нормативу, встановленого частиною першою статті 19 цього Закону. При цьому до правовідносин із стягнення адміністративно-господарських санкцій, передбачених цим Законом, не застосовуються строки, визначені статтею 250 Господарського кодексу України.
Як свідчать матеріали справи, суму адміністративно-господарських санкцій у строк до 15 квітня 2020 року ТОВ «Імідж Спец Транс» не сплатило.
Відповідно до ч. 2 ст. 20 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" порушення термінів сплати адміністративно-господарських санкцій тягне за собою нарахування пені. Пеня обчислюється виходячи з 120 відсотків річних облікової ставки Національного банку України, що діяла на момент сплати, нарахованої на повну суму недоїмки за весь її строк.
Таким чином, відповідач, крім санкцій за невиконання нормативу робочих місць для працевлаштування інвалідів повинен сплатити і пеню у розмірі  3 050, 40 грн. у відповідності до вимог ч. 2 ст. 20 "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні".
Доводи апеляційної скарги Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів спростовують висновки суду першої інстанції, викладені в рішенні від 15 січня 2021 року та є підставою для його скасування. 
З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення без додержання норм матеріального і процесуального права. У зв`язку з цим колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів задовольнити, рішення Черкаського окружного адміністративного суду міста Києва від 15 січня 2021 року - скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити.
Керуючись ст.ст.243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 15 січня 2021 року скасувати та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів - задовольнити.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Імідж Спец Транс" (18001,          м. Черкаси, вул. Грушевського, буд. 73, кв. 83, код ЄДРПОУ 40174038) на користь Черкаського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів (18002, м. Черкаси, вул. Благовісна, 269/105, код ЄДРПОУ 21368023) 74 402, 63 грн. (сімдесят чотири тисячі чотириста дві грн. 63 коп.) адміністративно-господарських санкцій за незайняті робочі місця особами з інвалідністю у 2019 році та 3 050, 40 грн. (три тисячі п`ятдесят грн. 40 коп.) пені за несвоєчасну сплату зазначених санкцій.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у випадках, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя-доповідач                                                                         А.М. Горяйнов                                                                 

Судді                                                                                            В.П. Мельничук          
                                                                                                    
                                                                                                    О.М. Оксененко