Справа № 344/3423/21 
Провадження № 33/4808/289/21 
Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Болюк І. І. 
Суддя-доповідач Повзло 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2021 року м. Івано-Франківськ

Суддя Судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду Повзло В.В., за участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши його апеляційну скаргу на постанову судді Івано-Франківського міського суду  Івано-Франківської області від 05.04.2021 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , який не працює,
визнано винуватим та притягнено до адміністративної відповідальності за  ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням на нього адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 (один) рік, цією ж постановою стягнуто судовий збір, -

ВСТАНОВИВ:

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просив постанову суду як незаконну та необґрунтовану скасувати у зв`язку із відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Вказує на те, що суд безпідставно не прийняв до уваги як доказ висновок лікаря, отриманий ним одразу після події під час самостійного проходження огляду. Вказує на його безпідставну зупинку працівниками поліції. Вважає, що внаслідок конфлікту, що стався між ним та працівниками поліції, останніми й було складено на нього протокол. Стверджує, що працівники поліції відмовили йому на його прохання пройти огляд в медичному закладі, посилаючись на те, що ними вже зафіксовано відмову від проходження огляд. Звертає увагу на те, що від керування він був відсторонений, а тому час складання протоколу не є тотожним часу встановлення підстав для здійснення огляду, оскільки з метою недопущення евакуації транспортного засобу необхідна була присутність довіреної особи, яка б ним керувала. Зазначає, що згідно норм діючого законодавства огляд на стан наркотичного сп`яніння обов`язково проводиться в медичному закладі, проте жодного направлення на огляд матеріали провадження не містять, що свідчить про порушення приписів Інструкції. Вказує, що огляд проходив біля години, що й вплинуло на тривалість у часі самостійного ним проходження огляду в медичному закладі. Вказує, що законом не заборонено самостійно проходити огляд. 
Постановою судді встановлено, що ОСОБА_1 18.02.2021 року о 21-50 год., в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, 31, керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 з  ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та був притягнений до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.
В судове засідання з`явився ОСОБА_1 , якому роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. Повідомив, що свої інтереси буду захищати самостійно, клопотань не має.
Під час апеляційного розгляду:
-ОСОБА_1 підтримав доводи апеляційної скарги з мотивів викладених у ній, просив постанову судді скасувати та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення. Пояснив, що жодних наркотичних засобів він не вживав. Підстав вважати, що він перебував у стані наркотичного сп`яніння у працівників поліції не було. Вказує на безпідставну причину зупинку. Відмовився, оскільки був у шоковому стані, проте потім він погодився пройти огляд, між тим працівники поліції відмовили його в цьому, пояснивши тим, що вже складено протокол. 
Перевіривши матеріали справи, заслухавши ОСОБА_1 , дослідивши доводи апеляційної скарги, доходжу висновку, що апеляційну скаргу належить залишити без задоволення, постанову суду залишити без змін, з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. 280 КУпАП, суддя при розгляді справи про адміністративне правопорушення має з`ясувати, чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Вважаю, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу інкримінованого йому адміністративного правопорушення та, встановивши фактичні обставини адміністративного правопорушення, належним чином мотивував свої висновки щодо доведеності вини останнього та призначив йому справедливе стягнення, в межах санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, яке узгоджується з вимогами ст.ст. 23, 33 КУпАП.
Постанова суду відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, і містить опис обставин, встановлених при розгляді справи, зазначення нормативного акту, який передбачає відповідність за дане правопорушення та прийняте по справі рішення.
Так, з пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, що міститься у протоколі про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №196379 від 18.02.2021 року вбачається, що останній 18.02.2021 року о 21-50 год. в м. Івано-Франківську по вул. Коновальця, 31, керував транспортним засобом марки «Audi A6», д.н.з. НОМЕР_1 з  ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: розширені зіниці очей, що не реагують на світло, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Від проходження огляду на стан сп`яніння, у встановленому законом порядку у медичному закладі водій відмовився в присутності двох свідків, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України (а.п. 1).
Вказаний протокол про адміністративне правопорушення складений уповноваженою на те особою – інспектором поліції, з заповненням всіх необхідних реквізитів, й містить пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 наступного змісту: «Безпідставно».
Протокол містить відомості й щодо наявності двох свідків під час його складання - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з адресами їх мешкання та особистими підписами, з долученям на окремому аркуші їх пояснень про те, що водій ОСОБА_1 маючи ознаки наркотичного сп`яніння в їх присутності відмовився від проходження огляду в медичному закладі (а.п. 3). 
До матеріалів провадження долучено відеозапис з нагрудних камер поліцейських, що містить в собі 5 відеофайлів, на який вбачається як працівники поліції наголошували на керуванні ОСОБА_1 транспортним засобом без ременю безпеки. Зафіксовано як працівники поліції проводили поверхневий огляд водія та пасажира, а також транспортного засобу. У подальшому вбачається, що внаслідок виявлених у водія ознак наркотичного сп`яніння, а саме зіниці очей, що не реагували на світло, тремтіння пальців рук, поведінка, яка не відповідала обстановці, працівниками поліції було запропоновано водієві пройти огляд в медичному закладі. На відеозаписі неодноразово чути як працівник поліції пропонує проїхати до наркодиспансеру, на що водій відмовляється, й йому роз`яснено, що в такому випадку він буду притягнений до адміністративної відповідальності. Працівник поліції роз`яснює права водієві, та знов пропонує пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння. Водій чітко відповідає: «Я маю право відмовитись». У подальшому працівники поліції залучають двох свідків, повідомляючи їм про те, що у водія виявлені ознаки наркотичного сп`яніння, й на повторну пропозицію водієві у присутності свідків пройти огляд в медичному закладі, водій відповідає: «Я не згідний». Далі відбувається процедура відбору пояснень у свідків та складання протоколу. Після цього водій наголошує працівникам поліції, що він не відмовлявся, й хоче запросити захисника. 
На відеофайлах зафіксований час події, що розпочинається о 21-52 год. 18.02.2021 року. Близько 22-49 год. (згідно часу з відеофайлу) невідома особа чоловічої статі пропонує працівникам поліції проїхати в лікарню, оскільки водій погоджується, на що працівники поліції повідомляють їй про те, що на водія вже складено протокол, на що ця особа пропонує його анулювати та проїхати в лікарню. Після цього водій ОСОБА_1 стверджує про безпідставну зупинку його транспортного засобу працівниками поліції, й робить відповідний запис у складеному на нього протоколі. Працівники поліції оголошують зміст протоколу, пропонують отримати копію, водій відмовляється, й наголошує, що він є тверезим, а тому може самостійно керувати транспортним засобом. Водія відсторонено від керування. 
Під час складання протоколу про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 були роз`яснені права, передбачені ст. 63 Конституції України та ст. 268 Кодексу, що вбачається з відеозапису, а також є відмітка у протоколі з підписом останнього.
Враховуючи наведене вище, доводи апелянта про те, що він мав намір пройти огляд, проте працівники поліції відмовили йому, посилаючись на те, що ними вже зафіксовано відмову від проходження огляд, не заслуговують на увагу, оскільки відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП наступає з часу відмови особи від проходження огляду, а тому працівниками поліції правомірно було складено протокол про адміністративне правопорушення, й факт подальшого бажання особи проїхати в лікарню не свідчить про порушення працівниками поліції приписів Інструкції, як про це наголошує апелянт, враховуючи те, що процедура проведення огляду тривала протягом години, й пропозиція на проходження огляду в медичному закладі внаслідок виявлення у водія ознак наркотичного сп`яніння пропонувалось працівниками поліції водієві ОСОБА_1 понад п`ять разів. 
Посилання апелянта на безпідставну зупинку працівниками поліції його транспортного засобу не знайшли свого підтвердження, оскільки з оглянутого відеозапису вбачалось як працівник поліції наголошував на тому, що водій перебував за кермом без ременю безпеки, про що в матеріалах провадження міститься копія роздруківки відповідного протоколу про притягнення останнього до відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП, тобто за порушення правил користування ременем безпеки (а.п. 4).
Доводи апелянта про наявність конфлікту, що стався між ним та працівниками поліції, що й слугувало, на його думку, підставною складання на нього протоколу, також не знайшли свого підтвердження, оскільки матеріали провадження не місять жодних відомостей щодо оскарження ОСОБА_1 незаконних дій працівників поліції, й останнім таких доказів не надано. 
Крім того, апелянт не наводить обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу упередженість як працівників поліції, так й свідків, або їх пряму зацікавленість у результаті розгляду справи. 
Відповідно до п. 2 розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції (далі за змістом - Інструкція), огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками наркотичного сп`яніння, згідно з п. 4 розділу І Інструкції, є наявність однієї чи декількох ознак: звужені чи дуже розширені зіниці, які не реагують на світло; сповільненість або навпаки підвищена жвавість чи рухливість ходи, мови; почервоніння обличчя або неприродна блідість.
Відповідно до п. 12 розділу ІІ Інструкції, у разі наявності підстав вважати, що водій транспортного засобу перебуває у стані наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, згідно з ознаками, визначеними в пункті 4 розділу I цієї Інструкції, поліцейський направляє цю особу до найближчого закладу охорони здоров`я.
В протоколі про адміністративне правопорушення, в поясненнях свідків та в направлені водія в медичний заклад, що долучені до матеріалів провадження (а.п. 6-8), зазначені ознаки наркотичного сп`яніння, які були виявлені у ОСОБА_1 , а саме: розширені зіниці очей, які не реагують на світло, поведінка, що не відповідає обстановці, виражене тремтіння пальців рук, що свідчить про наявність правових підстав у працівників поліції пропонувати водієві пройти огляду на стан наркотичного сп`яніння у закладах охорони здоров`я (а.п. 1, 3, 5).
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану наркотичного сп`яніння.
В той же час, у разі невиконання вимог п. 2.5 ПДР України, передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП, а саме за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан сп`яніння.
Матеріали справи не містять доказів того, що до ОСОБА_1 з боку працівника поліції або свідків було необ`єктивне ставлення. Доказів про порушення законодавства працівниками поліції (висновок службового розслідування, оскарження дій, рішення суду, тощо) ОСОБА_1 не надано. 
Враховуючи наведене вище, доводи апелянта в частині того, що протокол складений внаслідок конфлікту між ним та працівниками поліції, не є слушними, виходячи з обов`язку останнього, на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Доводи апелянта про те, що від керування він був відсторонений, а тому час складання протоколу не є тотожним часу встановлення підстав для здійснення огляду, оскільки з метою недопущення евакуації транспортного засобу необхідна була присутність довіреної особи, яка б ним керувала, не впливають на законність судового рішення та доведеність винуватості, оскільки п. 1.3 ПДР України зобов`язує учасників дорожнього руху знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, зокрема й в частині обов`язкову водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Матеріали провадження містять направлення водія ОСОБА_1 на огляд до КНП ПНЦ ІФ ОР з метою перевірки стану сп`яніння, а тому доводи апелянта в частині порушення працівниками поліції вимог Інструкції внаслідок відсутності вказаного направлення, є безпідставними (а.п. 5). 
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили та оцінюються у сукупності з іншими доказами по справі.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 року по справі «Коробов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.
Вважаю, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, оскільки він, керуючи транспортним засобом та маючи ознаки наркотичного сп`яніння, відмовився від проходження медичного огляду на стан наркотичного сп`яніння, в той час як п. 2.5 ПДР України зобов`язує водія пройти такий огляд на вимогу працівника поліції.
В рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007 року, Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
У зв`язку з наведеним, відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи або досліджені судом докази є недопустимими чи недостатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1ст. 130 КУпАП.
Водночас, звертаю увагу на те, що диспозиція ч. 1 ст. 130 КУпАП містить в собі три самостійних склади адміністративного правопорушення, зокрема у разі якщо особа: 1) керувала транспортним засобом, при цьому будучи у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції; 2) передала керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, за умови, що тому, хто передає керування, відомо про  такий  стан; 3) керувала транспортним засобом та відмовилась від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Отже, факт відмови особи від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, містить в собі самостійний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Враховуючи наведене вище, посилання апелянта на довідку лікаря нарколога №5, яку було складено о 00-30 годин 19.02.2021 року, з висновком: «Сп`яніння немає. Факт вживання наркотичних речовин немає», як на доказ його невинуватості у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення, не впливає на доведеність його вини, виходячи зі змісту пред`явленого ОСОБА_1 обвинувачення, яке полягало саме у відмові останнього пройти огляд на стан наркотичного сп`яніння (п. 2.5 ПДР України), а не у керуванні транспортним засобом у стані наркотичного сп`яніння (п. 2.9 а ПДР України). 
За таких обставин, вважаю правильними висновки суду першої інстанції в частині неврахування вказаної довідки як доказу невинуватості ОСОБА_1 , а тому посилання апелянта на допустимість самостійного проходження огляду, оскільки це не заборонено законом, не спростовує доведеність висунутого йому обвинувачення за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
Оцінивши наведені докази, вважаю, що вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення доведена, та поза розумним сумнівом висновки суду про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КпАП України належним чином мотивовані.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть зміну чи скасування постанови суду першої інстанції під час апеляційного перегляду, не встановлено.
Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, оскільки відсутні підстави для скасування постанови суду першої інстанції і закриттю провадження, а тому постанову суду першої інстанції належить залишити без змін.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 245, 251, 294 КУпАП, - 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , залишити без задоволення. 
Постанову судді  Івано-Франківського міського суду  Івано-Франківської області від 05.04.2021 року щодо  ОСОБА_1 за  ч. 1 ст. 130 КУпАП, залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                        В.В. Повзло