ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

03 червня 2021 року 	м. Дніпро	справа № 280/840/21	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Добродняк І.Ю., Бишевської Н.А.,     
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС про визнання протиправними та скасування рішень, визнання протиправної бездіяльності, - 

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Інформаційно-довідкового департаменту ДПС, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати окремі положення індивідуального акту - рішення відповідача від 27.01.2021 про відмову у виготовленні ключів Електронної цифрової печатки відприємства ТОВ «Техенергохім»;
-визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень (відповідача) щодо не виготовлення ключів Електронного цифрового підпису позивача за реєстраційними картками ТОВ «Техенергохім» та ТОВ «Технохімреагент» від 27.01.2021 протиправною та зобов`язати вчинити певні дії - виготовити ключи Електронного цифрового підпису позивача за реєстраційними картками ТОВ «Техенергохім» та ТОВ «Технохімреагент» від 27.01.2021. 
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 03.02.2021 позовну заяву залишено без руху  для усунення недоліків.
Ухвалою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 позовну заяву повернуто позивачу на підставі п.1 ч.4 ст.169 КАС України  у зв`язку з не усуненням недоліків позовної заяви, яку залишено без руху у встановлений строк, оскільки позивачем не надано доказів сплати судового збору.
Суд першої інстанції визнав помилковими доводи позивача про наявність підстав для застосування у спірних правовідносинах норми статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», щодо звільнення його від сплати судового збору.
В апеляційній скарзі позивач просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, вказуючи на помилковість висновків суду першої інстанції щодо відсутності законних підстав для звільнення позивача від сплати  судового збору у спірних правовідносинах на підставі статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів».
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов таких висновків.  
Як слідує з підстав та предмету позову, спірні правовідносини регулюються, зокрема Законом України «Про електронні довірчі послуги».
Відповідно до преамбули Закону України «Про електронні довірчі послуги» цей Закон визначає правові та організаційні засади надання електронних довірчих послуг, у тому числі транскордонних, права та обов`язки суб`єктів правових відносин у сфері електронних довірчих послуг, порядок здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також правові та організаційні засади здійснення електронної ідентифікації.
Метою цього Закону є врегулювання відносин у сферах надання електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації.
Положенням статті 2 вказаного Закону визначено, що цей Закон регулює відносини, що виникають між юридичними, фізичними особами, суб`єктами владних повноважень у процесі надання, отримання електронних довірчих послуг, процедури надання цих послуг, нагляду (контролю) за дотриманням вимог законодавства у сфері електронних довірчих послуг, а також основні організаційно-правові засади електронної ідентифікації.
Законами України можуть встановлюватися особливості правового регулювання надання електронних довірчих послуг та електронної ідентифікації в певних сферах суспільних відносин.
Відповідно до статті 3 Закону України «Про електронні довірчі послуги», відносини, пов`язані з наданням електронних довірчих послуг та електронною ідентифікацією, регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, законами України «Про інформацію», «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах», «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про захист персональних даних», цим Законом, а також іншими нормативно-правовими актами.
Права та обов`язки користувачів електронних довірчих послуг визначені статтею 12 Закону України «Про електронні довірчі послуги», частиною третьої якої передбачено, що захист прав користувачів електронних довірчих послуг, а також механізм реалізації захисту цих прав регулюються цим Законом та  Законом України «Про захист прав споживачів».
Відповідно до частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, пов`язаними з порушенням їх прав.
Положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір» визначено перелік пільг щодо сплати судового збору, проте системний і комплексний аналіз зазначеного Закону і статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» дає правові підстави зробити висновок про те, що сама по собі відсутність такої категорії осіб у переліку осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, встановленому статтею 5 Закону України «Про судовий збір», не може безумовно означати те, що споживачі такої пільги не мають, оскільки така пільга встановлена спеціальним законом, який гарантує реалізацію та захист прав споживачів.
Стаття 5 Закону України «Про судовий збір» не містить вичерпного переліку осіб, яким надано пільги щодо сплати судового збору. Спеціальний закон, звільнивши споживачів від сплати судового збору за подання позову зазначив, що вони звільняються з метою захисту своїх порушених прав (стаття 22 Закону України «Про захист прав споживачів»).
Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судовий збір» у частині 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» (Відомості Верховної Ради України, 2006 р., N 7, ст. 84) слова «державного мита» замінені словами «судового збору».
Отже, при прийнятті Закону України «Про судовий збір» законодавець передбачив можливість застосування Закону України «Про захист прав споживачів» при визначенні пільг певних категорій осіб щодо сплати судового збору.
На підставі системного аналізу наведених правових норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позивач звільнений від сплати судового збору у спірних правовідносинах.
Відтак помилковими є висновки суду першої інстанції щодо обов`язку позивача зі сплати судового збору.
На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що  судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для вирішення питання, допущено порушення норм процесуального права, що  відповідно до статті 320 КАС України є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції. 
Керуючись статтями  315, 320,  321, 322, 328 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2021 скасувати.
Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова  набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      І.Ю. Добродняк 

                               суддя                                                                      Н.А. Бишевська