УХВАЛА

13 травня 2021 року 
Київ
справа №9901/223/19
адміністративне провадження №Зн/9901/1/21

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:
головуючого судді: Білоуса О.В.
суддів: Блажівської Н.Є., Желтобрюх І.Л., Смоковича М.І., Усенко Є.А.,
секретар судового засідання - Носенко Л.О.,
за участю: представника відповідача - Русакової І.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,
УСТАНОВИВ:
До Верховного Суду як суду першої інстанції звернувся ОСОБА_1 з позовною заявою до Вищої ради правосуддя (далі - ВРП) про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 9 квітня 2019 року №1083/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», зобов`язання ВРП звільнити ОСОБА_1 з посади судді на підставі пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України у відставку.
Рішенням Верховного Суду від 30 липня 2020 року у задоволенні позову відмовлено.
Постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2020 року рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30 липня 2020 року залишено без змін.
У лютому 2021 року позивач, посилаючись на наявність підстав, передбачених статтею 361 КАС України, звернувся до Верховного Суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду від 30 липня 2020 року.
Вказана заява мотивована тим, що ухвала Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 липня 2018 року №7180/0/18-18, якою було залишено без розгляду дисциплінарну скаргу голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року на дії судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 має істотне значення для законного вирішення справи.
Таким чином, позивач вважає, що вказана ухвала Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 липня 2018 року є тією істотною для справи обставиною, яка не була встановлена Верховним Судом та не була і не могла бути відома особі, яка звертається із заявою про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, на час розгляду справи.
У судове засідання, призначене на 13 травня 2021 року, позивач не прибув, однак надіслав до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності.
Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував в повному обсязі.
Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, Верховний Суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 362 КАС України, учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.
Згідно із частиною першою статті 361 КАС України, судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.
Частиною другою статті 361 КАС України встановлено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, яке підлягає перегляду.
Відповідно до частини четвертої статті 361 КАС України, не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.
У відповідності до частини другої статті 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 09 червня 2011 року (справа «Желтяков Проти України» заява №4994/04) наголосив на тому, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (пункт 42).
Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру.
В рішенні у справі «Христов проти України» від 19 лютого 2009 року, заява №24465/04, Європейський суд з прав людини зазначив, що:
п. 33. «…право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, згідно з яким у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (справа «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], №28342/95, п.61, ECHR 1999-VII).
п. 34. «Принцип юридичної визначеності вимагає поваги до принципу resjudicata (див. там же, п.62), тобто поваги до остаточного рішення суду. Згідно з цим принципом жодна сторона не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового до виконання рішення суду лише з однією метою - домогтися повторного розгляду та винесення нового рішення у справі. Повноваження судів вищого рівня з перегляду мають здійснюватися для виправлення судових помилок і недоліків, а не задля нового розгляду справи. Таку контрольну функцію не слід розглядати як замасковане оскарження, і сама лише ймовірність існування двох думок стосовно предмета спору не може бути підставою для нового розгляду справи. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли цього вимагають відповідні вагомі й непереборні обставини (див. справу «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), №52854/99, п.52, ECHR 2003-IX)».
Разом з цим, колегія суддів вказує на те, що в адміністративному судочинстві перегляд судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами є особливим видом провадження. На відміну від перегляду судового рішення в порядку апеляційного та касаційного оскарження, підставою такого перегляду не є недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість судового рішення чи ухвали, неправильне застосування судом норм матеріального права, порушення норм процесуального права), а те, що на час ухвалення рішення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на вирішення справи, оскільки учасники судового розгляду не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї. Тобто перегляд справи у зв`язку з нововиявленими обставинами має на меті не усунення судових помилок, а лише перегляд уже розглянутої справи з урахуванням обставини, про існування якої стало відомо після ухвалення судового рішення.
Водночас Верховний Суд зауважує, що істотними обставинами справи вважаються ті, які можуть вплинути на рішення суду, яке набрало законної сили, а це, передусім, ті, що взагалі не були предметом розгляду по даній адміністративній справі в адміністративному суді, у зв`язку з тим, що вони не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою на час розгляду справи.
Не вважаються нововиявленими нові обставини, які виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, що встановлюються на підставі доказів, які не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.
Отже, нововиявлені обставини - це юридичні факти (фактичні обставини) справи, які мають істотне значення для вирішення справи по суті, існували в період первинного провадження і ухвалення судового акта, але не були і не могли бути відомі ні сторонам, ні третім особам, їхнім представникам, іншим учасникам адміністративного процесу, ні суду, за умови виконання ними всіх вимог закону для об`єктивного повного і всебічного розгляду справи та ухвалення законного й обґрунтованого судового рішення.
Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх врахування судового рішення.
Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає, що наведені заявником обставини не є нововиявленими обставинами в розумінні пункту 1 частини другої статті 361 КАС України з огляду на наступне.
Так, під час розгляду справи 9901/223/19 судом встановлено, що 7 травня 2018 року до ВРП надійшла скарга голови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. на дії судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 .
Ухвалою Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 10 жовтня 2018 року №3112/3дп/15-18 відкрито дисциплінарну справу стосовно судді ОСОБА_1 
22 жовтня 2018 року позивач подав заяву про звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку відповідно до пункту 4 частини шостої статті 126 Конституції України.
25 жовтня 2018 року указана заява надійшла на адресу ВРП. Питання щодо звільнення судді ОСОБА_1 у зв`язку з поданням заяви про відставку включено до проекту порядку денного №22 засідання ВРП на 26 березня 2019 року.
26 березня 2019 року ВРП ухвалила зупинити розгляд питання про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку на підставі частини третьої статті 55 Закону № 1798-VІІІ.
21 листопада 2018 року Третя Дисциплінарна палата ВРП рішенням №3548/3дп/15?18 притягнула суддю ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності та застосувала до нього дисциплінарне стягнення у виді подання про звільнення з посади за результатами розгляду скарги голови Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська Литвиненка І.Ю. , яка надійшла на адресу відповідача 07 травня 2018 року (а.с. 95-101).
Підставою притягнення судді ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності стали встановлені Третьою Дисциплінарною палатою обставини, які свідчать, що суддя ОСОБА_1 за відсутності належних правових підстав заявляв самовідводи у справах з індексом « 1-кс», які були передані йому на розгляд за результатами автоматизованого розподілу матеріалів, тобто зловживав правом на самовідвід, систематично та безпідставно порушував правила самовідводу, фактично ухиляючись у такий спосіб від виконання службових обов`язків судді.
Третя Дисциплінарна палата дійшла висновку, що суддя ОСОБА_1 вчинив дисциплінарний проступок, наслідком якого є притягнення судді до дисциплінарної відповідальності з підстав, передбачених пунктом 3 частини першої статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (допущення суддею поведінки, що порочить звання судді або підриває авторитет правосуддя, зокрема в питаннях дотримання норм суддівської етики та стандартів поведінки, які забезпечують суспільну довіру до суду, прояв неповаги до інших суддів). Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 126 Конституції України та статтею 115 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» підставами для звільнення судді є вчинення істотного дисциплінарного проступку, грубе чи систематичне нехтування обов`язками, що є несумісним зі статусом судді або виявило його невідповідність займаній посаді.
Вказане рішення позивач оскаржив до ВРП, яка за результатами розгляду скарги ухвалила рішення від 28 лютого 2019 року №627/0/15-19 про залишення без змін зазначеного рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП (а.с.102-105).
28 лютого 2019 року до ВРП надійшло подання Третьої Дисциплінарної палати ВРП про звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 (а.с. 76).
09 квітня 2019 року ВРП рішенням №1083/0/15-19 звільнила ОСОБА_1 з посади судді на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України (а.с. 91-92 та а.с. 106).
23 квітня 2019 року рішенням №1256/0/15-19 ВРП залишила без розгляду заяву ОСОБА_1 про звільнення з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська у відставку на підставі пункту 9.1 Регламенту Вищої ради правосуддя, затвердженого рішенням ВРП від 24 січня 2017 року №52/0/15?17.
Не погодившись з рішенням ВРП від 09 квітня 2019 року №1083/0/15-19, ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду.
Рішенням Верховного Суду від 30 липня 2020 року, залишеним без змін постановою Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2020 року, у задоволенні позову відмовлено.
Як на істотну для справи обставину, що не була встановлена судом та не була і не могла бути відомі на час розгляду справи ОСОБА_1 посилається на ухвалу Другої Дисциплінарної палати ВРП від 20 липня 2018 року №7180/0/18-18, якою було залишено без розгляду дисциплінарну скаргу голови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 жовтня 2017 року на дії судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 .
На думку заявника вказана ухвала має істотне значення для законного вирішення цієї справи.
Водночас Верховний Суд звертає увагу, що під час розгляду справи, судом не встановлювались та не перевірялись обставини щодо відкриття дисциплінарного провадження та законності прийняття рішення Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 21 листопада 2018 року №3548/3дп/15?18.
Вказаному рішенню Третьої Дисциплінарної палати ВРП від 21 листопада 2018 року надано правову оцінку рішенням ВРП від 28 лютого 2019 року №627/0/15-19 про залишення його без змін (а.с.102-105).
При цьому, правом, передбаченим частиною сьомою статті 266 КАС України, на подання скарги до Великої Палати Верховного Суду на рішення ВРП, ухвалене за результатами розгляду скарги на рішення її Дисциплінарної палати, ОСОБА_1 не скористався.
Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в рамках розгляду справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ВРП про визнання протиправним та скасування рішення ВРП від 9 квітня 2019 року №1083/0/15-19 «Про звільнення ОСОБА_1 з посади судді Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська на підставі пункту 3 частини шостої статті 126 Конституції України», ураховуючи положення частини другої статті 2 КАС України, повно та всебічно перевірив саме оскаржуване рішення ВРП на предмет його відповідності вимогам частини другої статті 57 Закону України від 21 грудня 2016 року №1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя».
Таким чином, вказані ОСОБА_1 у своїй заяві обґрунтування, свідчать про його фактичну незгоду з висновком Верховного Суду у рішенні від 30 липня 2020 року у справі №9901/223/19 щодо відмови в задоволенні позову у цій справі та не можуть вважатися нововиявленими за своїм визначенням, не впливають на правильність рішення Верховного Суду і не мають істотного значення для правильного вирішення спору.
Оскільки заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, подана ОСОБА_1 , не містить нововиявлених обставин, визначених частиною другою статті 361 КАС України, для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, Суд вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №9901/223/19 необхідно відмовити.
За приписами пункту 1 частини четвертої статті 368 КАС України, за результатами перегляду рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд може відмовити в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами та залишити відповідне судове рішення в силі.
Відповідно до частини першої статті 369 КАС України, у разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу.
Керуючись статтями 77, 361, 362, 368, 369 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд
УХВАЛИВ:
У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі №9901/223/19 відмовити та залишити рішення Верховного Суду від 30 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Вищої ради правосуддя про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії в силі.
Ухвала суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 256 КАС України, але може бути оскаржена до Великої Палати Верховного Суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Повний текст ухвали виготовлено 18 травня 2021 року.

Головуючий суддя                                                                                 О.В.Білоус 
Судді                                                                                                    Н.Є.Блажівська
                                                                                                    І.Л.Желтобрюх
                                                                                                    М.І.Смокович
                                                                                                    Є.А.Усенко