Ухвала
Іменем України
 
26 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 710/1728/20
провадження № 61-8266ск21
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
Стрільчука В. А. (суддя-доповідач), Ігнатенка В. М., Карпенко С. О.,
 
розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У грудні 2020 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Віва Капітал») звернулося до суду із заявою про забезпечення позову, посилаючись на те, що 26 липня 2019 року між ним і ОСОБА_1 було укладено договір № 1045-Ш/ФО, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32 % річних, строком на 12 календарних місяців з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 року. ОСОБА_1 порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків за договором. 28 жовтня 2020 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту (справа № 710/1367/20). Разом з позовною заявою ТОВ «ФК «Віва Капітал» подало до суду заяву про забезпечення позову. Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року у справі № 710/1367/20 в задоволенні заяви відмовлено. 12 листопада 2020 року ОСОБА_1 здійснив відчуження будинку загальною площею 70,6 кв. м, земельної ділянки площею 0,1000 га, земельної ділянки площею 0,0386 га, що розташовані по АДРЕСА_1 , на користь свого сина - ОСОБА_2 шляхом укладення договорів дарування за №№ 1404, 1405, 1406, які посвідчені Шполянською державною нотаріальною конторою. Невжиття судом 29 жовтня 2020 року у справі № 710/1367/20 заходів забезпечення позову надало відповідачу можливість відчужити належне йому майно і, як наслідок, уникнути відповідальності за невиконання зобов`язань за кредитним договором. ТОВ «ФК «Віва Капітал» має намір у термін, визначений законом, подати до суду позов про визнання недійсними згаданих договорів дарування та вважає, що слід вжити заходів забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом накладення арешту на відчужене майно, так як відповідач може і надалі продовжувати приховувати своє майно, що утруднить виконання рішення суду. Враховуючи наведене, ТОВ «ФК «Віва Капітал» просило вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на: будинок, загальною площею 70,6 кв. м, земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0284, земельну ділянки площею 0,0386 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0287, які розташовані по АДРЕСА_1 та належать ОСОБА_2 на праві приватної власності. 
 
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Віва Капітал» відмовлено.
 
Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Віва Капітал» про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що товариство не довело існування обставин, за яких невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду. При цьому місцевий суд вказав на те, що ТОВ «ФК «Віва Капітал» уклало кредитний договір на споживчі цілі з ОСОБА_1 , однак просить накласти арешт на майно ОСОБА_2 .
 
Постановою Черкаського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року апеляційну скаргу ТОВ «ФК «Віва Капітал» задоволено. Ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року скасовано і ухвалено нове судове рішення, яким заяву ТОВ «ФК «Віва Капітал» задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на: будинок загальною площею 70,6 кв. м, розташований по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0284, розташовану по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності; земельну ділянки площею 0,0386 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0287, розташовану по АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_2 на праві приватної власності.
 
Скасовуючи ухвалу місцевого суду і задовольняючи заяву ТОВ «ФК «Віва Капітал», апеляційний суд виходив з того, що між сторонами існує спір щодо недійсності правочинів з нерухомим майном, а саме договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, тобто предметом позову, з яким звернулося ТОВ «ФК «Віва Капітал», є вимога про визнання недійсними договорів дарування житлового будинку та земельних ділянок, а також з того, що невжиття обраних ТОВ «ФК «Віва Капітал» заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача як у справі про визнання договорів дарування недійсними, так і у справі про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту.
 
14 травня 2021 року представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвокат Смаглій В. М. подав засобами поштового зв`язку касаційну скаргу на постанову Черкаського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року, в якій, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване судове рішення.
 
Касаційна скарга мотивована тим, що виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором було забезпечено договором застави від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО, за яким ОСОБА_1 передав у заставу ТОВ «ФК «Віва Капітал» зерно загальною вартістю 4 900 000 грн, що було передано на зберігання Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», а також - договором поруки від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО, згідно з яким Сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Агроспілка» поручилося за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором. Крім того, договори дарування будинку і земельних ділянок були укладені 12 листопада 2020 року, а провадження у справі № 710/1367/20 було відкрите судом 30 листопада 2020 року. Тому відсутній будь-який зв`язок між діями ТОВ «ФК «Віва Капітал» щодо пред`явлення позову у справі № 710/1367/20, про який ОСОБА_1 дізнався лише 16 грудня 2020 року, та діями ОСОБА_1 і ОСОБА_2 щодо укладення спірних договорів дарування. ТОВ «ФК «Віва Капітал» передчасно посилалося у своїй заяві на рішення суду на його користь у справі № 710/1367/20, так як цей спір ще не вирішено судом.
 
Касаційне провадження не підлягає відкриттю з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої статті 149 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
 
Згідно з пунктом 1 частини першої, частиною третьою статті 150 ЦПК України позов забезпечується: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
 
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 4 постанови від 22 грудня 2006 року №  9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
 
Тобто метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, тимчасових заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання можливого судового рішення, якщо його буде ухвалено на користь позивача, у тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Суд застосовує заходи забезпечення позову у разі, якщо існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення у справі.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі № 381/4019/18 вказано, що співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати внаслідок невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише в разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
 
Судами встановлено, що 26 липня 2019 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» і ОСОБА_1 було укладено договір № 1045-Ш/ФО, згідно з яким ОСОБА_1 отримав кредит у формі відновлювальної кредитної лінії з лімітом 2 500 000 грн на споживчі цілі зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 32 % річних, строком на 12 календарних місяців з 26 липня 2019 року по 25 липня 2020 року. ОСОБА_1 порушив умови договору в частині своєчасного повернення кредиту і сплати відсотків за договором у зв`язку з чим станом на 28 жовтня 2020 року в нього утворилася заборгованість в розмірі 2 839 249 грн
 
28 жовтня 2020 року ТОВ «ФК «Віва Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Агроспілка», ОСОБА_4 про стягнення солідарно заборгованості за договором про надання фінансового кредиту (справа № 710/1367/20). Разом з позовною заявою ТОВ «ФК «Віва Капітал» подало заяву про забезпечення позову, в якій просило накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_1 , зокрема будинок, розташований по АДРЕСА_1 , та будинок, розташований по АДРЕСА_1 .
 
Ухвалою Шполянського районного суду Черкаської області від 29 жовтня 2020 року у справі № 710/1367/20 було відмовлено в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Віва Капітал» про забезпечення позову.
 
12 листопада 2020 року ОСОБА_1 на підставі договорів дарування відчужив ОСОБА_2 : житловий будинок по АДРЕСА_1 ; земельну ділянку площею 0,1000 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0284 та земельну ділянку площею 0,0386 га, кадастровий номер 7125710100:01:002:0287, розташовані за вказаною адресою.
 
З наведеного вбачається, що після пред`явлення позову у справі № 710/1367/20 про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, в тому числі з ОСОБА_1 , останній здійснив відчуження належного йому нерухомого майна.
 
Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову в цій справі, ТОВ «ФК «Віва Капітал» вказувало, що має намір пред`явити позов про визнання недійсними договорів дарування зазначеного вище нерухомого майна.
 
Під час апеляційного розгляду представник ТОВ «ФК «Віва Капітал» пояснив, що вказаний позов уже подано до суду та відкрито провадження у справі.
 
Апеляційний суд пересвідчився, що між сторонами у справі дійсно виник спір щодо недійсності правочинів з нерухомим майном, а саме договорів дарування вищезазначених житлового будинку та земельних ділянок.
 
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 вересня 2020 року у справі № 753/22860/17 зазначено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Гарантії справедливого суду діють не тільки під час розгляду справи, але й під час виконання судового рішення. Зокрема тому, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд повинен врахувати, що вжиття відповідних заходів може забезпечити належне виконання рішення про задоволення позову у разі ухвалення цього рішення, а їх невжиття, - навпаки, ускладнити або навіть унеможливити таке виконання. Конкретний захід забезпечення позову бути домірним позовній вимозі, якщо при його застосуванні забезпечується: збалансованість інтересів сторін та інших учасників судового процесу під час вирішення спору; можливість ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача без порушення або безпідставного обмеження прав та охоронюваних інтересів інших учасників справи чи осіб, що не є її учасниками; можливість виконання судового рішення у разі задоволення вимог, які є ефективними способами захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
 
Врахувавши доводи заяви про забезпечення позову, характер спору, зміст позовних вимог, а також дії ОСОБА_1 щодо відчуження належного йому нерухомого майна при наявності в нього невиконаних зобов`язань за кредитним договором, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що невжиття заходів забезпечення позову може мати негативні наслідки та ускладнити виконання ймовірного судового рішення в разі задоволення позову, оскільки відчуження спірного нерухомого майна дійсно може призвести до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову). При невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи, що свідчить про наявність спору між сторонами.
 
Вжиті місцевим судом заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позовними вимогами.
 
Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а тому накладення арешту на нерухоме майно до ухвалення рішення у справі не порушує законні права та інтереси відповідачів.
 
Доводи касаційної скарги про те, що ТОВ «ФК «Віва Капітал» не надало доказів на підтвердження наявності обставин, які свідчили б про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, не заслуговують на увагу, оскільки відчуження спірного нерухомого майна, з урахуванням наявності спору стосовно цього майна, тобто існування правової невизначеності щодо права власності на майно, дійсно призведе до ускладнення або ж взагалі неможливості виконання рішення суду (у разі задоволення позову), враховуючи, що ОСОБА_2 не обмежений у можливості розпорядження спірним майном.
 
Посилання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Смаглія В. М. на те, що виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором було забезпечено договором застави від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО, за яким ОСОБА_1 передав у заставу ТОВ «ФК «Віва Капітал» зерно, загальною вартістю 4 900 000 грн, не заслуговує на увагу, оскільки у справі № 710/1367/20 судами встановлено, що актом огляду та перевірки наявності і стану заставного майна від 11 лютого 2021 року працівниками ТОВ «ФК «Віва Капітал» ОСОБА_5 та ОСОБА_6 було зафіксовано факт відсутності за адресою: АДРЕСА_2 застави, а саме зерна пшениці, переданої позичальником ОСОБА_1 , з яким ТОВ «ФК «Віва Капітал» уклало кредитний договір від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО та договір застави від 26 липня 2019 року № 1045-Ш/ФО.
 
Аргументи заявника про те, що він дізнався про відкриття провадження у справі № 710/1367/20 лише у грудні 2020 року, а реалізація спірного нерухомого майна відбулася в листопаді 2020 року, не спростовують правильних висновків апеляційного суду щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову і не свідчать про порушення судом норм процесуального права.
 
Відповідно до частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.
 
Із змісту касаційної скарги та оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є необґрунтованою, правильне застосовування апеляційним судом норм процесуального права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а наведені у касаційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про незаконність судового рішення.
 
Тому у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити.
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду як касаційного суду процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (пункт 45 рішення Європейського суду з прав людини від 23 жовтня 1996 року у справі «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції), пункти 37, 38 рішення Європейського суду з прав людини від 19 грудня 1997 року у справі «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії)).
 
Згідно з частиною п`ятою статті 394 ЦПК України питання про відкриття касаційного провадження у випадку, передбаченому частиною четвертою цієї статті, вирішує колегія суддів у складі трьох суддів.
 
У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження у справі не підлягає окремому розгляду клопотання представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Смаглія В. М. про поновлення строку на касаційне оскарження постанови Черкаського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року.
 
Керуючись статтями 260, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - адвоката Смаглія В`ячеслава Миколайовича на ухвалу Шполянського районного суду Черкаської області від 18 грудня 2020 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року в справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Віва Капітал» про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання недійсними договорів дарування.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:	В. А. Стрільчук   В. М. Ігнатенко	
 	 	
 	С. О. Карпенко