ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/580/21                                                  Суддя (судді) першої інстанції: В.П. Тимошенко

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року                                                                      м. Київ

          Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого - судді Земляної Г.В.
суддів: Мєзєнцева Є. І., Файдюка В. В.
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
на рішення Черкаського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2021 року (в частині)
у справі №580/580/21 (розглянуто у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін)
за позовом           ОСОБА_1 
до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області
про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А :
У лютому 2021 року до Черкаського окружного адміністративного суду  звернувся ОСОБА_1 (надалі – позивач) з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (надалі - відповідач), в якому просив суд:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непроведення перерахунку та невиплати пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 46366,14 грн;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 46366,14 грн.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням він у складі грошового забезпечення фактично отримав щомісячну додаткову грошову винагороду, з якої сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, тому підлягає включенню до грошового забезпечення при призначенні пенсії за вислугу років. При цьому посилається на правову позицію, викладену в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №522/2738/17.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2021 року адміністративний позов задоволено повністю. 
Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не проведення перерахунку та невиплати пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме: щомісячної додаткової грошової винагороди.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23, код ЄДРПОУ 21366538) здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) з 12.09.2018, з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме, щомісячної додаткової грошової винагороди в розмірі 46366,14 грн.
Не погодившись із зазначеним судовим рішенням відповідачем (надалі – апелянт) подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2021 року та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні адміністративного позову в повному обсязі.
В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що пенсію позивачу обчислено із грошового забезпечення 8270,60 грн., визначеного згідно статті 43 Закону України №2262-ХІІ, Порядку №393 та грошовим атестатом від 04.10.2018 серії №382423 і довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 04.10.2018 №505. З огляду на зазначене, законні підстави для проведення перерахунку та виплати пенсії позивача з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 місяці перед звільненням відсутні. 
Позивач станом на час прийняття постанови суду, не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Відповідно до положень статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а рішення суду слід залишити без змін, з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що згідно копії листа №6516-5937/Р-03/8-2300/20 від 21.10.2020 позивач перебуває на обліку на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Черкаській області та з 12.09.2018 отримує пенсію, призначену відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” №2262-ХІІ від 09.04.1992.
Згідно з вказаним листом відповідача пенсія за вислугу років обчислена позивачу із грошового забезпечення 8270,60 грн., визначеного згідно статті 43 Закону України №2262-ХІІ, Порядку №393 та грошовим атестатом від 04.10.2018 серії ЗУ №382423 і довідкою про щомісячні додаткові види грошового забезпечення від 13.12.2018 №631.
Позивач 04.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок призначеної пенсії та надав довідку військової частини НОМЕР_2 №469 від 03.11.2020 про нараховані та виплачені йому види грошового забезпечення, з яких сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (крім грошової допомоги при звільненні) за період з жовтня 2016 по жовтень 2018 року.
Листом №6516-5937/Р-03/8-2300/20 від 21.10.2020 відповідач відмовив позивачу у здійсненні перерахунку пенсії за вислугу років, оскільки ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” від 09.04.1992 №2262-Х11 не містить положень про включення до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, щомісячної додаткової грошової винагороди, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, грошової допомоги на оздоровлення та індексації грошового забезпечення.
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок призначеної пенсії з врахуванням у складі грошового забезпечення за 24 місяці перед призначенням пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди та індексації грошового забезпечення, позивач звернувся до суду.
Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що згідно довідки військової частини НОМЕР_2 №469 від 03.11.2020 за період проходження позивачем служби сплачувався єдиний соціальний внесок з усіх видів грошового забезпечення позивача (крім грошової допомоги при звільненні), тому отримувана позивачем згідно з даною довідкою щомісячна додаткова грошова винагорода в має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, за умови, що  при її виплаті щомісяця утримувався єдиний внесок. Таким чином, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відмова відповідача у перерахунку пенсії позивачу з грошового забезпечення на підставі довідки військової частини НОМЕР_2 №469 від 03.11.2020 є протиправною.
Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції, оскільки він знайшов своє підтвердження під час апеляційного розгляду справи.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Частиною 1 статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (надалі - Закон №2011-XII) встановлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з частин 2, 3 статті 9 Закону №2011-ХІІ до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Частиною 1 статті 15 Закону №2011-ХІІ визначено, що пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі - Закон №2262-ХІІ).
Відповідно до частини 3 статті 43 Закону №2262-ХІІ пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Так, 17.07.1992 Кабінетом Міністрів України затверджено постанову №393 «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським та членам їхніх сімей» (далі - Постанова №393).
Пунктом 7 Постанови №393 визначено, що пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01.01.2011 страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням таких його видів:
- відповідних окладів за посадою, військовим (спеціальним) званням (для осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту щомісячної надбавки за спеціальне звання) та відсоткової надбавки за вислугу років у розмірах, установлених за останньою штатною посадою, займаною перед звільненням;
- щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Отже, щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до складу грошового забезпечення при призначенні пенсії за умови сплати єдиного внеску.
Дана правова позиція також викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 06.02.2019 року по справі №522/2738/17.
Верховний Суд звернув увагу, що Закон №2262-ХІІ, який визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення, зокрема осіб, звільнених з військової служби, та має на меті реалізацію цими особами, конституційного права на державне пенсійне забезпечення і спрямований на встановлення єдності умов та норм пенсійного забезпечення зазначеної категорії громадян України, передбачає включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, лише щомісячні основні види грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії. Велика Палата Верховного Суду зазначила, що факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскільки, згідно з довідкою військової частини довідки військової частини НОМЕР_2 №469 від 03.11.2020 року за період проходження позивачем служби сплачувався єдиний соціальний внесок з усіх видів грошового забезпечення позивача (крім грошової допомоги при звільненні), тому отримувана позивачем згідно з даною довідкою щомісячна додаткова грошова винагорода в має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії, за умови, що  при її виплаті щомісяця утримувався єдиний внесок.
Враховуючи викладені обставини, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції про те, що отримувана позивачем щомісячна додаткова грошова винагорода має бути включена до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення пенсії позивача, а тому відмова Пенсійного органу щодо врахування суми додаткового грошового забезпечення, яке отримував позивач при обчисленні розміру пенсії, є неправомірною та не узгоджується з нормами чинного законодавства.
Посилання апелянта на рішення Верховного Суду від 13.03.2019 року по зразковій справі №240/6263/18, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки спір у справі №240/6263/18 виник з інших правовідносин та не стосується предмету спору в справі, що розглядається.
Крім того, висновки Верховного Суду у справі № 240/6263/18 не суперечать висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним постанові від 06.02.2019 року по справі № 522/2738/17.
Також, колегія суддів вважає помилковим посилання відповідача на Порядок проведення перерахунку пенсій встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», оскільки затверджений постановою КМУ від 13.02.2008 №45 Порядок, регламентує виключно питання здійснення перерахунку пенсій, у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, натомість, як вбачається з позовної заяви, предметом заявленого позову є питання правомірності неврахування відповідачем при призначенні пенсії (визначенні її розміру) додаткових видів грошового забезпечення, які позивач отримував на день звільнення, зокрема щомісячну додаткову грошову винагороду, і з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а тому, в даному випадку відсутні підстави для повідомлення відповідача уповноваженим структурним підрозділом про зміну видів грошового забезпечення для відповідних категорій осіб, або повідомлення про уведення для зазначених категорій військовослужбовців нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Наведені ж відповідачем в обґрунтування своєї правової позиції норми Порядку №45 регламентують виключно питання здійснення перерахунку пенсій у зв`язку зі зміною розміру грошового забезпечення, чи введенням для військовослужбовців нових додаткових видів грошового забезпечення, що в даному випадку не відповідає обставинам справи, а тому не можуть бути застосовані до спірних правовідносин.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає законним та обґрунтованим рішення суду першої інстанції, яким задоволені позовні вимоги.
При цьому апеляційна скарга не містять посилання на обставини, передбачені статтями 317-319 Кодексу адміністративного судочинства України, за яких рішення суду підлягає скасуванню.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 315 Кодексу адміністративного судочинства України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За змістом частини першої статті 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.
Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення у відповідності з вимогами матеріального та процесуального права, в зв`язку з чим апеляційна скарга залишається без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 34, 242, 243, 246, 308, 311, 316, 321,322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області - залишити без задоволення.
Рішення Черкаського окружного адміністративного суду  від 12 березня 2021 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку виключно з підстав, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя                                                                                Г.В. Земляна

Судді:                                                                                                    Є.І. Мєзєнцев

                                                                                                              В.В. Файдюк