Ухвала    

02 червня 2021 року
м. Київ
справа № 488/2924/20
провадження № 61-8082ск21
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
Воробйової І. А. (суддя-доповідач), Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,
розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Могильда Юлія Володимирівна на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за  заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованості за надані послуги                        з водопостачання та водовідведення,
                                               ВСТАНОВИВ:
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 березня                  2021 року заяву ОСОБА_1 задоволено частково.
Поновлено пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу. Судовий наказ № 488/2924/20, провадження № 2-н/488/474/20 від 14 вересня 2020 року, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва, за заявою МКП «Миколаївводоканал» до ОСОБА_2 та                    ОСОБА_1 про видачу судового наказу скасовано.
В іншій частині вимог відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 - адвоката Могильди Ю. В. задоволено частково.
Ухвалу Корабельного районного суду міста Миколаєва від 09 березня                  2021 року, змінено, виклавши мотивувальну частину ухвали про відмову                   у стягненні судових витрат у редакції цієї постанови.
У травні 2021 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга                       ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Могильда Ю. В., на   ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 09 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року.
У відкритті касаційного провадження на оскаржуване судове рішення слід відмовити з таких підстав.
Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України як і пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України передбачають, що однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом.
Частиною першою статті 389 ЦПК України визначено, що учасники справи, 
а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити 
у касаційному порядку:
1)                 рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи 
та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених 
у частині третій цієї статті;
2)                 ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду 
в апеляційному порядку; 
3)                 ухвали суду апеляційної інстанції про відмову у відкритті або закриття апеляційного провадження, про повернення апеляційної скарги, про зупинення провадження, щодо забезпечення позову, заміни заходу забезпечення позову, щодо зустрічного забезпечення, про відмову ухвалити додаткове рішення, про роз`яснення рішення чи відмову у роз`ясненні рішення, про внесення або відмову у внесенні виправлень у рішення, про повернення заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову у відкритті провадження за нововиявленими або виключними обставинами, про відмову в задоволенні заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами, про заміну сторони у справі, про накладення штрафу в порядку процесуального примусу, окремі ухвали.
Враховуючи викладене, зазначена ухвала суду першої інстанції про скасування судового наказу не підлягає касаційному оскарженню, оскільки вона відсутня в переліку ухвал передбачених пунктом 2 частини першої статті 389 ЦПК України.
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України             суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень 
та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services 
v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).
Оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, то у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити. 
Керуючись пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Могильда Юлія Володимирівна на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від           09 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від  13 квітня 2021 року у справі за  заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на користь Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Судді                                                                                                            І. А. Воробйова
                                                                                                                 Р. А. Лідовець
                                                                                                                 Ю. В. Черняк