Справа № 158/2292/20 	Головуючий у 1 інстанції: Поліщук С. В. 	
Провадження № 22-ц/802/327/21  Категорія: 68 	  Доповідач: Шевчук Л. Я.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
20 квітня 2021 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Шевчук Л.Я., 
суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,
секретар с/з – Опейда В.О.,
з участю:
     позивача – ОСОБА_1 ,
     представника позивача – ОСОБА_2 ,
     відповідача – ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зміну розміру аліментів, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1   на рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року,

                                    В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтував тим, що на підставі рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2020 року з нього в користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання їх неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду – 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.
Позивач також зазначив, що у зв`язку із захворюванням, яке почало прогресувати у 2016 році, у нього погіршився матеріальний стан, він потребує постійного обстеження та лікування, а тому не має можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на утримання неповнолітньої дитини, та стягувати з нього в користь відповідачки ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дитини – сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року у цій справі у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог.
Апеляційну скаргу позивача слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін з таких підстав.
За матеріалами справи установлено, що рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини постановлено стягувати з ОСОБА_1 в користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 2500 грн щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви – 20 лютого 2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць в розмірі 2500 грн допущено до негайного виконання.
Платник аліментів ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про зменшення розміру аліментів та зазначав, що в нього погіршився стан здоров`я та змінився  матеріальний стан, що не дає йому змоги сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, судом першої інстанції враховано, що підстав для зменшення розміру аліментів, які стягуються на утримання неповнолітньої дитини, немає.
Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони зроблені з дотриманням вимог закону та відповідають  встановленим обставинам справи.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідачка ОСОБА_3 є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Згідно зі статтею 180 СК  України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.
За змістом  зазначених вимог закону обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Такий обов`язок є особистим, індивідуальним, а не солідарним.
За положеннями статті 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення, наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них.
В пункті 23 своєї Постанови № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Пленум Верховного Суду України роз`яснив, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось з них.
Отже за змістом статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним.
У зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один з батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.
Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач ОСОБА_1 посилався на те, що із-за захворювання, яке почало активно прогресувати у нього, починаючи із  2016 року, і яке потребує вартісного лікування та обстеження, значно погіршився його матеріальний стан.
На підтвердження своїх позовних вимог про зменшення розміру аліментів ОСОБА_1 надав суду результати досліджень з лабораторії «Сінево», довідку з «Центру клінічної неврології» та медичну довідку із перекладом, з яких убачається, що він проходив обстеження в медичних центрах і в нього встановлено певне захворювання, яке потребує лікування (а. с. 7,8,9,10). 
Разом з тим сам позивач не заперечує, що на час постановлення рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина у нього уже було це захворювання.
Кожна сторона, як передбачає частина 1 статті 81 СК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до частини 1 статті 80 ЦПК України достатніми є доказами, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. 
При цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що у позивача  погіршився стан здоров`я, а також погіршився його матеріальний стан, що не дає йому можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, останній суду не надав.
Колегія суддів погоджується з висновками суду про те, що зменшення визначеного рішенням Ківерцівського районного суду Волинської області від 09 квітня 2020 року розміру аліментів на утримання  неповнолітньої дитини не буде спрямовано на належне забезпечення неповнолітньої дитини.
За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять встановлених законом підстав для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення, яке постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції слід залишити без змін, а апеляційну скаргу позивача без задоволення.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

                                             П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Ківерцівського районного суду Волинської області від 28 грудня 2020 року у цій справі залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий 

Судді