Справа № 754/15180/14-ц                                                                                                        Головуючий в суді І інстанції Лісовський О.В.
Провадження № 22ц-824/5504/21                                                                                           Доповідач в суді ІІ інстанції Мельник Я.С.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 квітня 2021 року                                                                                                        м. Київ
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: 
головуючого Мельника Я.С.,
суддів: Гуля В.В., Матвієнко Ю.О., 
за участі секретаря Примушка О.В.,
розглянув у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1  на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» про заміну сторони у виконавчому провадженні по виконанню судового рішення, видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,
 
                                                                    ВСТАНОВИВ:                                                       
 
У липні 2020 року представник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» звернувся до суду із вказаною заявою, яку обґрунтовував тим, що заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Надра» стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку кредитну заборгованість і на виконання цього рішення було видано виконавчий лист.
Вказує, що 05 березня 2020 року між ТОВ «ФК «Інвест Хаус» та ПАТ «КБ «Надра» був укладений договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого Товариство набуло статусу нового кредитора та отримало право грошової вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками Банку, у тому числі і до відповідачів. 
Крім того, зазначає, що згідно з інформацією з Автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа щодо боржника відсутнє; згідно акту приймання-передачі оригіналів документів до договору відступлення прав вимоги, оригінали виконавчих листів передані Банком до ТОВ не були, що підтверджується відсутністю відповідного запису у зазначеному акті.
На підставі викладеного представник Товариства просить замінити сторону у виконавчому провадженні з ПАТ «КБ «Надра» на ТОВ «Фінансова компанія «Інвест Хаус», видати дублікат виконавчого листа у даній справі та поновити строк для пред`явлення його до виконання.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року заяву задоволено, замінено сторону у виконавчому провадженні по виконанню рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року у справі № 2-5838/14, видано дублікат виконавчого листа у даній справі та поновлено ТОВ «ФК «Інвест Хаус» строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання.
Не погодившись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить її скасувати та постановити нову про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування судом усіх обставин справи.
У обґрунтування доводів апеляційної скарги посилається зокрема на те, що заявником не було подано належним чином оформлених доказів набуття прав кредитора за кредитним договором, крім того заявник звернувся до суду із цією заявою після шести років з дня ухвалення судового рішення про стягнення боргу, при цьому матеріали справи не містять доказів видачі виконавчого листа, і процесуальним законом не передбачено можливості видачі дублікату виконавчого листа за відсутності факту видачі оригіналу такого документу, крім того посилання заявника на те, що рішення суду залишається невиконаним, не може вважатися поважною підставою для поновлення строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, через що, на його думку, оскаржувана ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права. 
Інші учасники справи правом на подання відзиву не скористалися.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає необхідним апеляційну скаргу задовольнити частково з наступних підстав. 
Відповідно до ст. 376 ЦПК України,  підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Постановляючи оскаржену ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «ІнвестХаус» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким товариство набуло права вимоги по відношенню до осіб, які є боржниками банку, у тому числі і до відповідача, то суд дійшов висновку, що ТОВ «ФК «Інвест Хаус» є новим кредитором у зобов`язані, через що стягувач у виконавчому провадження підлягає заміні, та оскільки виконавчий лист про стягнення боргу на даний час на виконанні не перебуває, рішення залишається не виконаним, суд вважав за можливе задовольнити вимоги заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання. 
Однак, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 83/П/78/2007-840 від 17 грудня 2007 року в розмірі 11 963, 03 дол. США та 145 613,79 грн. пені за прострочення сплати кредиту та штраф за порушення умов додаткової угоди, а також стягнуто судові витрати. 
05 березня 2020 року між ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Фінансова компанія «ІнвестХаус» було укладено договір № GL2N79735 про відступлення права вимоги (а.с.60-61).
Відповідно до п. 1 договору за цим договором в порядку та на умовах, визначених цим договором, банк відступає новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває право вимоги банку до позичальників фізичних осіб, зазначених в додатку № 1 до цього договору.
Відповідно до п.4 вищевказаного договору, сторони домовились, що за відступлення прав вимоги за основними договорами, відповідно до договору новий кредитор сплачує банку грошові кошти у сумі 2 108 707 грн. 56 коп. Ціна договору сплачується новим кредитором Банку у повному обсязі до моменту набуття чинності цим договором, відповідно до п. 14 цього договору, на підставі протоколу, сформованого за результатами відкритих торгів, переможцем яких став новий кредитор.
Згідно до п. 14 цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами і скріплення відтисками печаток сторін та нотаріального посвідчення.
З копії платіжного доручення № 921 від 04 березня 2020 року вбачається, що ТОВ «ФК «ІнвестХаус» перерахувало на рахунок ПАТ «Комерційний банк «Надра» грошові кошти у розмірі 2 140 062, 00 грн. (а.с.64).
Згідно додатку № 1 до договору, банк передав товариству право вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 83/П/78/2007-840 від 17 грудня 2007 року (а.с.62-зворот).
Відповідно ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою в тому числі внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином відступлення права вимоги, правонаступництва.
Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.516 ЦК України).
Частинами 1,2 ст.442 ЦПК України передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.
Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дозволяє стверджувати, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбуватися, зокрема, внаслідок укладення договору: (а) купівлі-продажу чи міни (частина третя статті 656 ЦК України); (б) дарування (частина друга статті 718 ЦК України); (в) факторингу (глава 73 ЦК України).
По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження».
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).
Таким чином, заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадженні, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь-якій стадії процесу.
У статті 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі неспростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а створені обов`язки підлягають виконанню.
З огляду на викладене, встановивши, що у зв`язку з укладенням між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «ІнвестХаус» договору відступлення прав вимоги відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, при цьому перехід права вимоги до Товариства відбувся із дотриманням вимог законодавства і договір про відступлення прав недійсним не визнавався та не скасований, та з урахуванням того, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором відступлення прав вимоги є матеріальним правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, то місцевий суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви про заміну сторони виконавчого провадження.
Доводи апелянта про те, що заявником не було надано належні документи на підтвердження переходу права вимоги, а наявні у матеріалах справи копії документів, зокрема додаток до договору про відступлення права вимоги, є неналежними доказами, оскільки є нечитабельними, спростовуються матеріалами справи та не спростовують обґрунтованих висновків суду у цій частині.
Разом з тим, вирішуючи питання в частині вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, колегія суддів виходить з наступного.
Так, обґрунтовуючи втрату оригіналу виконавчого документа щодо боржника ОСОБА_1 , заявник ТОВ «ФК «Інвест Хаус» посилався на його відсутність в акті приймання-передачі оригіналів документів від 05 березня 2020 року, інформацію з АСВП про відсутність виконавчих проваджень з примусового виконання виконавчого листа щодо ОСОБА_1 та лист ПАТ «КБ «Надра» про відсутність як оригіналів виконавчих документів, так і інформації про їх місцезнаходження.
Як вбачається з матеріалів справи, заочне рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 листопада 2014 року набрало законної сили 16 листопада 2014 року. 
На момент набрання рішенням законної сили діяли положення Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV від 21.04.1999 (далі - Закон №606-XIV).
Статтею 22 Закону № 606-XIV було передбачено, що виконавчі документи може бути пред`явлено до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону №606-XIV строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для виконання судових рішень - з наступного дня після набрання рішенням законної сили.
До того ж, пунктом 17.4 Перехідних положень ЦПК України визначено, що до дня початку функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих документів у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.
Аналіз наведеної норми свідчить про те, що обов`язковою умовою видачі дублікатів виконавчих документів є звернення до суду з такою заявою в межах встановленого законом строку для пред`явлення його до виконання.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 21 серпня 2019 року у справі № 2-836/11, якщо строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або суд його поновив, то заява про видачу дубліката цього документа, який втрачений, вважається поданою у межах встановленого для пред`явлення виконавчого листа до виконання. Натомість, коли строк для пред`явлення виконавчого документа до виконання сплив, і суд його не поновив, то за результатами розгляду заяви про видачу дубліката втраченого виконавчого документа суд відмовляє у задоволенні цієї заяви.
Отже, за приписами Закону №606-XIV, який діяв на момент набрання рішенням законної сили, строк пред`явлення виконавчого листа до виконання за рішенням суду від 06 листопада 2014 року, яке набрало законної сили 16 листопада 2014 року, сплив 17 листопада 2015 року.
З наведеного слідує, що строк пред`явлення виконавчого документу до виконання вказаного рішення сплив ще до набуття 05 березня 2020 року ТОВ «ФК «Інвест Хаус» у ПАТ «КБ «Надра» прав вимоги до ОСОБА_1 у цій справі.
При цьому, дублікат - це документ, що видається замість втраченого оригіналу та має силу первісного документу. Оригінал виконавчого листа вважається втраченим, коли його загублено, украдено, знищено або істотно пошкоджено, що унеможливлює його виконання.
Отже, дублікат документа не може бути виданий, якщо не видавалося самого оригіналу відповідного документа.
Разом із тим, суд помилково ототожнив саму лише відсутність у первісного стягувача оригіналу виконавчого документа щодо боржника із втратою ним вказаного виконавчого документа, а отже обставини, які суд першої інстанції визнав встановленими, фактично є недоведеними.
Таким чином, колегія суддів вважає, що матеріали справи не містять доказів того, що банк звертався до суду першої інстанції із заявою про видачу виконавчого листа та що банк отримував оригінал виконавчого документа,  крім того станом на час продажу ПАТ «КБ «Надра» права вимоги ТОВ «ФК «Інвест Хаус» до ОСОБА_1 кредитор втратив право пред`явлення виконавчих листів до виконання, та враховуючи, що за умовами договору про відступлення прав вимоги до нового кредитора перейшли усі права і обов`язки первісного кредитора, то вказане свідчить про відсутність підстав для задоволення вимог заявника про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання, однак місцевий суд вказаного не врахував та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для задоволення вимог заяви у цій частині. 
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги частково заслуговують на увагу, оскаржувана ухвала у частині задоволення вимог заяви про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення його до виконання підлягає скасуванню з прийняттям постанови про відмову у задоволенні цих вимог заяви, а у іншій частині  залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 374, 376 ЦПК України, суд,-
 
ПОСТАНОВИВ:
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  задовольнити частково.
Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 рокув частині задоволення вимог заяви про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання - скасувати та прийняти постанову про відмову у задоволенні цих вимог заяви.
У іншій частині оскаржувану ухвалу залишити без змін. 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.
 
Головуючий:                                 Судді: