ПІВДЕННО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ  УКРАЇНИ

21 травня 2021 року	  м. Одеса	Справа № 916/3607/20	
Південно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючого судді: Богатиря К.В.
суддів: Мишкіної М.А., Філінюка І.Г.

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" 
на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 (суддя суду першої інстанції Волков Р.В., дата і місце постановлення рішення: 17.02.2021 (повний текст складено - 22.02.2021), м. Одеса, просп. Шевченко, 29, Господарський суд Одеської області)
по справі № 916/3607/20 
за позовом Акціонерного товариства "Українська залізниця" 
в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця"
до відповідача: Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" 
про стягнення 113400,00 грн.
ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство "Українська залізниця"         в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" звернулось до господарського суду Одеської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" про стягнення 113400,00 грн. штрафу.
Рішенням Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 позов Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" до Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" про стягнення 113400,00 грн. задоволено; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на користь Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" 113400,00 грн. штрафу, 2102,00 грн. витрат зі сплати судового збору.
Рішення суду було обґрунтовано тим, що відповідачем не було дотримано порядку зміни коду одержувача, що не заперечується відповідачем, тому вимоги про стягнення штрафу є обгрунтованими.
Суд першої інстанції також дійшов до висновку про відсутність підстав для зменшення штрафних санкцій у зв`язку з недоведеністю обставин, з якими законодавець пов`язує можливість такого зменшення.

До Південно-західного апеляційного господарського суду надійшла апеляційна скарга Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20. 
Відповідач вказує, що відразу після відправлення вантажу 04.08.2020 в 16:05 телеграмою ОД НР 13 ТОВ «МТА СЕРВІС» повідомило позивача про зміну коду одержувача на 9120 (АСК «Укррічфлот»). Тобто зміна коду одержувача відбулася ще до прибуття вантажу до місця призначення та здійснення вивантаження.
Апелянт вказує, що позивачем не надано доказів наявності збитків, які виникли внаслідок неправильного зазначення коду вантажоодержувача у накладній.
Апелянт вважає, що сума штрафу з урахуванням ст. 230, 233 Господарського кодексу України та ст. 122 Статуту залізниць України повинно бути зменшено до однократного розміру провізної плати, а саме до 22  680,00 грн.
Керуючись викладеним вище, апелянт просить змінити рішення суду першої інстанції та стягнути з ТОВ «МТА СЕРВІС ЛТД» на користь позивача 22  680,00 грн.

Автоматизованою системою документообігу суду для розгляду справи № 916/3607/20 було визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя Богатир К.В., судді - Мишкіна М.А., Філінюк І.Г., що підтверджується витягом з протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09.03.2021.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20 - залишено без руху; встановлено Товариству з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" строк для усунення недоліків при поданні апеляційної скарги шляхом надання Південно-західному апеляційному господарському суду доказів сплати судового збору у сумі 3     153,00 грн -   протягом 10 днів з дня вручення цієї ухвали; роз`яснено Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД", що при невиконанні вимог даної ухвали, апеляційна скарга вважається неподаною та повертається апелянту.
23.03.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" надійшла заява про усунення недоліків апеляційної скарги, до якої було додано докази сплати судового збору у встановленому законом розмірі. Таким чином, недоліки апеляційної скарги було усунуто.
Ухвалою Південно-західного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20; розгляд апеляційної скарги Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20 вирішено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи; встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу, а також будь-яких заяв чи клопотань з процесуальних питань до 22.04.2021. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ГПК України до відзиву додаються докази надсилання (надання) копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи.

22.04.2021 до Південно-західного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства "Українська залізниця" в особі Регіональної філії "Придніпровська залізниця" Акціонерного товариства "Українська залізниця" надійшов відзив на апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД" на рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20.
Позивач вказує, що посилання Відповідача на те, що після відправлення вантажу телеграмою одразу повідомив Залізницю про зміну коду одержувача не змінює, а навпаки - підтверджує факт невірного зазначення коду вантажоодержувача вантажовідправником. Таким чином, Відповідач фактично сам визнає свою вину.
Окрім того позивач вказує, що в даному випадку штрафна санкція не є договірною і випливає із зазначених положень Статуту залізниць України, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому, підстав для його зменшення немає.
Керуючись викладеним вище, позивач просить залишити апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство «МТА СЕРВІС ЛТД» без задоволення, а рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі №916/3607/20 - без змін.

Згідно з ч. 13 ст. 8 ГПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Статтею 270 ГПК України визначено, що у суді апеляційної інстанції справи переглядаються за правилами розгляду справ у порядку спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей, передбачених у цій главі.
Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється у судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених частиною десятою цієї статті та частиною другою статті 271 цього Кодексу.
Приписами частини 10 статті 270 ГПК України визначено, що апеляційні скарги на рішення господарського суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Як вбачається з долучених до матеріалів справи рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, копія ухвали суду від 29.03.2021 про відкриття апеляційного провадження була отримана позивачем - 06.04.2021, відповідачем - 06.04.2021. Тобто учасники справи були повідомлені належним чином про розгляд апеляційним господарським судом апеляційних скарг в письмовому провадженні без виклику сторін.
Відповідно до приписів ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Фактичні обставини, встановлені судом.

03 серпня 2020 року зі станції Чорноморська Одеської залізниці Товариство з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство «МТА СЕРВІС ЛТД» (далі - відповідач, апелянт) здійснило групову відправку вагонів згідно з накладною №42074229 (а.с.3) на станцію Нижньодніпровськ - Пристань Придніпровської залізниці, одержувач вантажу - Приватне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот». У заповненій накладній представником відправника в графі 5 «Код одержувача» було вказано код 4362. 
По прибуттю вагонів на станцію призначення Нижньодніпровськ - Пристань Придніпровської залізниці було виявлено, що у перевізному документі №42074229 невірно зазначено код вантажоодержувача.
Згідно з телеграмою станції Чорноморська (експ. для ТІС) Одеської залізниці №НР 13 від 04.08.2020 (а.с.6) по станції призначення Нижньодніпровськ - Пристань Придніпровської залізниці у накладній №42074229 зроблено виправлення коду одержувача (з 4362 на 9120).
Факт неправильного зазначення відправником коду одержувача засвідчений актом загальної форми №260 від 05.08.2020 (а.с.4).
Згідно з ч. 2 ст. 908 ЦК України загальні умови перевезення визначаються цим Кодексом, іншими законами, транспортними кодексами (статутами), іншими нормативно-правовими актами та правилами, що видаються відповідно до них. Аналогічні положення щодо регулювання правовідносин в галузі перевезення передбачені і у ч. 5 ст. 306 ГК України.
Відповідно до ч. 5 ст. 307 ГК України умови перевезення вантажів окремими видами транспорту, а також відповідальність суб`єктів господарювання за цими перевезеннями встановлюються транспортними кодексами, транспортними статутами та іншими нормативно-правовими актами.
Згідно зі ст. 6 Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 №457 (далі - Статут) накладна - основний перевізний документ встановленої форми, оформлений відповідно до цього Статуту та Правил і наданий залізниці відправником разом з вантажем. Накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором на заставу вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення.
Відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 909 ЦК України за договором перевезення вантажу одна сторона (перевізник) зобов`язується доставити довірений їй другою стороною (відправником) вантаж до пункту призначення та видати його особі, яка має право на одержання вантажу (одержувачеві), а відправник зобов`язується сплатити за перевезення вантажу встановлену плату. Укладення договору перевезення вантажу підтверджується складенням транспортної накладної (коносамента або іншого документа, встановленого транспортними кодексами (статутами).
Отже, між сторонами у справі виникли правовідносини щодо залізничного перевезення вантажу.
Статут   залізниць   України   (далі  -  Статут)  визначає обов`язки,   права   і   відповідальність   залізниць,   а   також підприємств,  організацій,  установ  і громадян,  які користуються залізничним транспортом (ст.2 Статуту). 
Згідно з ст.5 на підставі цього Статуту Мінтранс затверджує:
а) Правила перевезення вантажів (далі - Правила);
б) Технічні умови навантаження і кріплення вантажів;
в) Правила перевезення пасажирів,  багажу,  вантажобагажу  та пошти  залізничним  транспортом України (далі - Правила перевезень пасажирів);
г) інші нормативні документи.
Статтею 23 Статуту встановлено, що відправники повинні надати станції навантаження на кожне відправлення вантажу заповнену накладну (комплект перевізних документів). Форма накладної і порядок її заповнення, а також форма квитанції затверджуються Мінтрансом.
Відповідно до п.1.1. Правил оформлення перевізних документів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 на кожне відправлення вантажу, порожніх власних, орендованих вагонів та контейнерів відправник надає станції відправлення перевізний документ (накладну) за формою, наведеною у додатку 1 до цих Правил. 
Згідно з п.1.2 цих Правил накладна є обов`язковою двосторонньою письмовою формою угоди на перевезення вантажу, яка укладається між відправником та залізницею на користь третьої сторони - одержувача. Накладна одночасно є договором застави вантажу для забезпечення гарантії внесення належної провізної плати та інших платежів за перевезення. Накладна супроводжує вантаж на всьому шляху перевезення до станції призначення, де видається одержувачу разом з вантажем.
Для підтвердження приймання вантажу до перевезення один примірник накладної в паперовому вигляді з присвоєним їй номером і датою приймання вантажу надається відправнику. Порядок підтвердження приймання вантажу до перевезення за електронною накладною (із накладенням ЕЦП) визначається договором між вантажовласником і залізницею.
Накладна заповнюється відправником із застосуванням автоматизованих систем залізничного транспорту України або програмних засобів, здатних забезпечити роботу з електронними перевізними документами згідно з установленим форматом, та у разі її оформлення в паперовому вигляді роздруковується на бланку, виготовленому на білому папері формату А4 у трьох примірниках, один із яких після оформлення приймання вантажу до перевезення станцією відправлення видається відправникові вантажу та є квитанцією для приймання вантажу до перевезення, другий і третій передаються з вантажем на станцію призначення.
Пунктом 1.3. Правил оформлення перевізних документів визначено, що усі відомості, передбачені формою бланка перевізного документа, повинні бути внесені відправником у відповідні графи. Виправлення не допускаються; у разі необхідності зміни відомостей, унесених до перевізного документа, відправник зобов`язаний заповнити новий перевізний документ. Зміни, які вносяться до перевізного документа залізницею, засвідчуються посадовою особою залізниці із зазначенням дати та найменування станції, на якій внесено зміни.
Згідно з п.2.1. Правил оформлення перевізних документів відправник заповнює відповідні графи накладної згідно з додатком 3 до цих Правил (зокрема, графи №№4,5 - одержувач та код одержувача 4-значний).
Відповідно до п.2.3. Правил оформлення перевізних документів у графі 55 "Правильність внесених відомостей підтверджую" представник відправника вказує свою посаду, розписується, засвідчуючи правильність відомостей, указаних ним у перевізному документі. Представник відправника повинен мати довіреність на оформлення перевезення.
Статтею 24 Статуту визначено, що вантажовідправники   несуть   відповідальність   за   всі наслідки  неправильності,  неточності  або  неповноти  відомостей, зазначених ним у накладній.
Як встановлено колегією суддів, у графі 55 накладної правильність внесених відомостей підтверджено ОСОБА_1 шляхом проставлення ЕЦП.
Положеннями ст. 129 Статуту визначено, що обставини,  що можуть бути  підставою  для  матеріальної відповідальності залізниці, вантажовідправника, вантажоодержувача, пасажирів  під   час   залізничного   перевезення,   засвідчуються комерційними  актами  або  актами  загальної форми,  які складають станції залізниць.
Комерційний акт складається для засвідчення таких обставин:
а) невідповідності  найменування,  маси  і  кількості   місць вантажу,  багажу чи вантажобагажу натурою з даними,  зазначеними у транспортних документах;
б) у  разі  виявлення  вантажу,  багажу  чи вантажобагажу без документів або документів без вантажу, багажу чи вантажобагажу;
в) псування, пошкодження вантажу, багажу і вантажобагажу;
г) повернення  залізниці  вкраденого  вантажу,   багажу   або вантажобагажу.
Залізниця зобов`язана скласти комерційний акт, якщо вона сама виявила  зазначені  вище  обставини  або якщо про існування хоча б однієї з них заявив одержувач або відправник  вантажу,  багажу  чи вантажобагажу.
В усіх  інших  випадках  обставини,  що виникли  в   процесі перевезення  вантажу,  багажу  і  вантажобагажу  і які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності,  оформляються  актами загальної форми.
Порядок складання комерційних актів та актів загальної  форми встановлюється Правилами.
Згідно з п.5.5. Правил оформлення перевізних документів якщо під час перевезення вантажу або на станції його призначення буде виявлено неправильне зазначення у накладній маси, кількості місць вантажу, його назви, коду та адреси одержувача з відправника, порта стягується штраф у розмірі згідно зі статтею 118 Статуту залізниць України. При цьому відправник несе перед залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Цей факт засвідчується актом загальної форми, якщо за цим фактом не складався комерційний акт.
Статтею 122 Статуту також встановлено, що за  неправильно  зазначені  у накладній масу,  кількість місць вантажу, його назву, код та адресу одержувача з відправника, порта  стягується  штраф  у  розмірі  згідно  із статтею 118 цього Статуту.   При   цьому   відправник    несе    перед    залізницею відповідальність за наслідки, які виникли.
Так, ст. 118 Статуту визначено, що за пред`явлення вантажу,  який заборонено до  перевезень або  який  потребує під час перевезення особливих заходів безпеки, та з неправильним зазначенням його найменування або властивостей з відправника, крім   заподіяних   залізниці   збитків  і  витрат, стягується штраф у розмірі п`ятикратної  провізної  плати  за  всю відстань перевезення.
Розмір провізної плати відповідно до накладної становить 22680,00 грн. (графа 31), таким чином, п`ятикратний розмір складає суму 113400,00 грн.
Дослідивши обставини справи, судом встановлено факт неналежного виконання відповідачем зобов`язань щодо вірного зазначення коду одержувача вантажу, що підтверджується  наявними в матеріалах  справи доказами, у зв`язку з чим позивачем правомірно було нараховано відповідачу штраф у п`ятикратному розмірі провізної плати, що становить 113400,00 грн.
Відповідно до п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту), затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 28.05.2002 №334, акти загальної форми складаються для засвідчення обставин, що виникли в процесі перевезення вантажу, багажу та вантажобагажу і можуть бути підставою для матеріальної відповідальності:
утрати документів, прикладених відправником до накладної;
затримки вагонів на станції призначення в очікуванні подачі під вивантаження  (перевантаження)  з  причин,  що  залежать  від одержувача,   власника   залізничної   під`їзної   колії,   порту, підприємства;
неочищення вагонів від залишків вантажу та сміття після вивантаження засобами одержувача;
неочищення зовнішньої поверхні   цистерн та бункерних напіввагонів після наливу і зливу;
подачі залізницею неочищених вагонів під завантаження засобами відправника, порту, пристані;
відсутності пломб, запірно-пломбувальних пристроїв (далі  - ЗПП) на вагоні  (контейнері),  якщо  в  перевізних  документах є відмітка про пломби (ЗПП),  пошкодження пломб (ЗПП) або заміни їх, а також виявлення в процесі перевезення або на станції призначення пломб (ЗПП) на вагонах (контейнерах) з нечіткими відбитками;
пошкодження або втрата наданих залізницею перевізних пристосувань;
відмови вантажовласника від підписання: облікової  картки виконання  плану  перевезень  вантажів, накопичувальної картки, відомості плати за користування вагонами (контейнерами);
самовільного зайняття залізницею вагонів і контейнерів, що належать підприємствам,  організаціям,  установам  або орендовані ними;
затримки вагонів    (контейнерів),    пов`язаної   з   митним оформленням вантажу, а також затримки через недодання чи неналежне оформлення   відправником  документів,  необхідних  для  виконання митних, санітарних та інших правил;
в інших  випадках для засвідчення обставин,  які можуть бути підставою для матеріальної відповідальності,  якщо при цьому не потрібне складання комерційного акта.
Акт загальної форми підписується особами, які беруть участь у засвідченні обставин, що стали підставою для складання акта, але не менше як двома особами.
Один примірник акта загальної форми, складеного під час перевезення, додається до   перевізних документів, другий залишається на станції, яка його склала.
Колегією суддів встановлено, що акт загальної форми складений у повній відповідності до вимог п.3 Правил складання актів (стаття 129 Статуту).

Відповідач посилався на те, що у даному випадку зміна одержувача відбулась під час перевезення, що врегульовано положеннями п.4.5. Правил оформлення перевізних документів, ст. 43 Статуту, п.36 Правил видачі вантажів.
Відповідно до п.4.5. Правил оформлення перевізних документів у разі переадресування вантажу за первинними документами найменування станції призначення і її код, одержувач, його код і адреса в накладній змінюються (так, щоб їх можна було прочитати) і вказуються нові дані відповідно до наказу про переадресування.
Крім того, в графі 49 "Відмітки залізниці" проставляється запис:
"Вантаж переадресовано  за наказом _______ від ____ № ____ на станції ________ залізниці".
Зміни засвідчуються підписом працівника станції із зазначенням найменування станції переадресування.
У разі зміни одержувача без зміни станції призначення вказаний у накладній одержувач і його код змінюються та зазначаються новий одержувач, його код і адреса відповідно до заяви відправника.
Згідно зі ст.43 Статуту вантажовідправник має право змінити зазначеного у накладній вантажоодержувача без зміни станції призначення.
Заява про зміну вантажоодержувача подається  начальнику станції  відправлення  з  доданням  вантажної  квитанції.  У  разі неможливості  подання  вантажної  квитанції відправник подає копію письмового  або  телеграфного  повідомлення  на   адресу   першого вантажоодержувача про таку зміну.
Залізниця виконує розпорядження відправника лише у тому випадку, якщо вантаж не видано одержувачу.
Відповідно до п.36 Правил видачі вантажів, затверджених Наказом Міністерства транспорту України від 21.11.2000 №644 зміна одержувача вантажу на станції призначення здійснюється згідно із статтею 43 Статуту після одержання телеграфного повідомлення станції відправлення, якщо вантаж не видано одержувачу, зазначеному в накладній.
Зміна одержувача здійснюється станцією призначення шляхом внесення в накладну найменування (прізвища, імені та по батькові) нового одержувача. Зміна проводиться так, щоб можна було визначити відомості про першого вантажоодержувача. Зміна засвідчується станцією, яка здійснює цю зміну, із зазначенням документа, згідно з яким проведено зміну. Документ, на підставі якого змінено одержувача, зберігається на станції, яка здійснила зміну одержувача.
Відповідачем не надано доказів дотримання порядку зміни зазначеного у накладній вантажоодержувача, зокрема, подання відповідної заяви начальнику станції з доданням вантажної квитанції чи з доданням копії письмового або телеграфного повідомлення на адресу першого вантажоодержувача. 
Більше цього, матеріали справи взагалі не містять доказів подання відповідачем заяви про переадресацію будь-якої форми.
Також, вантажна накладна не містить у графі 49 відповідної відмітки про переадресацію за встановленою вище формою.
Втім, посилання позивача на порушення Правил переадресування вантажів (статті 44,45 Статуту), затверджені Наказом Міністерства транспорту України від 20.08.2001 №542, були вірно відхилені судом першої інстанції з огляду на те, що вказані Правила переадресування вантажів стосуються зміни станції призначення або  разом з нею і одержувача вантажу (переадресування) у  порядку,  передбаченому статтею 44 Статуту залізниць України (п.1. Правил). Стаття 44 Статуту регулює саме порядок зміни станції призначення, тоді як у даній справі розглядається питання порушення чи дотримання процедури зміни коду одержувача.
Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.8 Розділу ІІІ Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги та Коефіцієнтів, що застосовуються до Збірника тарифів на перевезення вантажів залізничним транспортом у межах України та пов`язані з ними послуги, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 26.03.2009 №317, встановлено збори за оформлення переадресування, зокрема, за оформлення переадресування вантажів нараховується збір у розмірі: 
154,3 грн - за один вагон з вантажем; 
149,0 грн - за один порожній власний чи орендований вагон; 
100,7 грн - за кожний вагон при переадресуванні одночасно одним вантажовласником двох і більше вагонів з вантажем або порожніх власних чи орендованих вагонів, оформлених окремими відправками; 
395,0 грн - за маршрутну відправку завантажених або порожніх вагонів; 
351,3 грн - за групову відправку завантажених або порожніх вагонів; 
116,0 грн - за один контейнер; 
42,9 грн - за відправку при переадресуванні домашніх речей.
Матеріали справи не містять доказів сплати тарифу за переадресування групової відправки.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість вимог позову.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з апеляційної скарги, відповідач визнає, що зміни відбулись за його ініціативою, втім наполягає на зменшенні розміру штрафу до розміру провізної плати (22680,00 грн.), посилаючись на не доведення позивачем наявності збитків, а також на дотримання ним порядку зміни коду одержувача.
Як вже встановлено вище, відповідачем не було дотримано порядку зміни коду одержувача.
Посилання на договір доручення №2018-16, укладеного між відповідачем та ТОВ «ТІС-КП», відповідно до якого за оформлення накладної відповідач повинен одержати плату у розмірі еквівалентом 5 доларів США, не має відношення до предмету спору та не спростовує встановлених обставин. Договірні відносини між відповідачем та третьою особою не стосуються дотримання відповідних процедур заповнення вантажних накладних та правил переадресації вантажу і не впливають на штрафні санкції, встановлені Статутом для вантажовідправника.
Згідно з ч.1 ст. 233 ГК України у разі якщо належні до сплати штрафні санкції надмірно великі порівняно із збитками кредитора, суд має право зменшити розмір санкцій. При цьому повинно бути взято до уваги: ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу.
Відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
При вирішенні питання щодо можливості зменшення розміру штрафу, який підлягає стягненню, слід враховувати майнові інтереси відповідача та інтереси позивача, які полягають у належному виконанні покладених законодавством завдань, у тому числі забезпечення безпеки усіх учасників залізничного перевезення та їх майнових інтересів, які в силу специфіки правовідносин, були поставлені відповідачем під загрозу через свою неправомірну поведінку.
При застосуванні статті 118 Статуту залізниць слід мати на увазі, що штраф підлягає стягненню за самий факт допущення вантажовідправником зазначених у цій статті порушень, встановлених залізницею на станції призначення або під час перевезення та на станції відправлення після пред`явлення вантажу до перевезення, незалежно від того, чи завдано залізниці у зв`язку з цим збитки.
В даному випадку штрафна санкція не є договірною, а випливає зі зазначених положень Статуту залізниць України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.04.1998 року №457, якими чітко визначено розмір штрафу. Тому відсутні підстави для зменшення розміру даного штрафу.
Аналогічна правова позиція викладена у постановах Вищого господарського суду України у справах № 910/13414/15, № 905/3461/15 та постановах Верховного Суду № 906/434/17, № 914/2339/17.

Окрім того, право суду зменшити заявлені до стягнення суми штрафних санкцій пов`язане з наявністю виняткових обставин, встановлення яких вимагає надання оцінки. Господарський суд повинен надати оцінку поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і заперечення інших учасників щодо такого зменшення. Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, що порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки порівняно з розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є цей випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причин неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків та ін. При цьому обов`язок доведення існування обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру заявленої до стягнення суми пені, покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Встановивши відповідні обставини, суд вирішує стосовно можливості зменшення розміру заявленої до стягнення пені, що є правом суду, яке реалізується ним на власний розсуд (відповідний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 04.05.2018 у справі № 917/1068/17, від 22.01.2019 у справі № 908/868/18, від 13.05.2019 у справі № 904/4071/18).
Позивач і відповідач є господарюючими суб`єктами, які несуть відповідний ризик під час здійснення своєї господарської діяльності. Зменшення (за клопотанням сторони) розміру заявленого штрафу, який нараховується за неналежне виконання стороною своїх зобов`язань, кореспондує обов`язок сторони, до якої така санкція застосовується, довести згідно зі ст. 74 ГПК України, ст. 233 ГК України те, що вона не бажала вчинення таких порушень, вони були зумовлені винятковими обставинами та не завдали значних збитків контрагенту, на підставі належних і допустимих доказів. Вказана правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 05.08.2019 по справі №   910/10848/18.
Однак, у даному випадку відповідачем не були доведені обставини, які можуть слугувати для зменшення розміру штрафу, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Інші доводи апеляційної скарги також жодним чином не спростовують висновків, до яких дійшла колегія суддів та не доводять неправильність чи незаконність рішення, прийнятого судом першої інстанції.
Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 10.02.2010 у справі "Серявін та інші проти України" Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 09.12.1994р., серія A, №303-A, п.29).
Названий   Суд зазначив, що, хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Суд ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
Приймаючи дане рішення, суд відповідно до ст. 86 ГПК України оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Висновки апеляційного господарського суду:

Згідно статті 276 ГПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Будь-яких підстав для скасування рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі № 916/3607/20 за результатами його апеляційного перегляду колегією суддів не встановлено.
За вказаних обставин оскаржене рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі № 916/3607/20 підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - залишенню без задоволення із віднесенням витрат на оплату судового збору за подачу апеляційної скарги на апелянта.

Керуючись статтями 269-270, 275-276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Південно-західний апеляційний господарський суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Морське транспортне агентство "МТА СЕРВІС ЛТД"  залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Одеської області від 17.02.2021 по справі № 916/3607/20 залишити без змін.
Відповідно до ст. 287 ч. 3 ГПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню за винятком випадків, передбачених п.п. а), б), в), г) п. 2) ч. 3 ст. 287 цього Кодексу.
Постанова складена та підписана колегією суддів 24.05.2021.

Головуючий                                                                                        К.В. Богатир

Судді:                                                                                                   М.А. Мишкіна

 І.Г. Філінюк