ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2021 року 
м. Харків

Справа № 638/1988/18
Провадження № 22-ц/818/3658/21

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого Кругової С.С.,
Суддів Пилипчук Н.П., Тичкової О.Ю.,
розглянувши у письмовому провадженні без виклику учасників справи цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо- транспортною пригодою та за зустрічним позовом  ОСОБА_2 до  ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, 
за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 березня 2021 року, ухвалене суддею Штих Т.В., -

в с т а н о в и в :
У лютому 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Просто-стахування» про відшкодування шкоди, завданої ДТП.
Позов мотивований тим, що 14 вересня 2017 року о 09 годині 55 хвилин він керував автомобілем «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 . Рухався по вул. Гімназійній набережній у місті Харків в напрямку вулиці Вернадського. Під час здійснення лівого повороту сталася ДТП з автомобілем «Део» державний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 . Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було закрите у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності. Внаслідок ДТП автомобіль «Фольксваген» отримав пошкодження на суму 55 105,97 гривень, відповідно до висновку автотоварознавчого дослідження № 18384 від 23 жовтня 2017 року. Зазначає, що винним у вказаній ДТП є ОСОБА_3 , так як він порушив вимоги ПДР. Просить визнати в діях ОСОБА_2 склад адміністративного правопорушення, що призвело до зіткнення транспортних засобів, стягнути з ОСОБА_2 та ТОВ «Просто-страхування» на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 55 105,97 гривень та витрати пов`язані з експертним автотоварознавчим дослідженням у розмірі 2 019,60 гривень, стягнути з відповідачів на його користь витрати на послуги адвоката у сумі 4 150 гривень та суму судового збору у розмірі 708,80 гривень, моральну шкоду у сумі 5 000 гривень.

У квітні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої ДТП.

Зустрічний позов, з урахуванням уточнень, мотивований тим, що 14 вересня 2017 року о 09.55 годині він керував транспортним засобом «Део» державний номер  НОМЕР_2  по вул. Гімназійній в м. Харків. Під час руху сталася ДТП з автомобілем «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1  під керуванням  ОСОБА_1 . Стосовно  ОСОБА_1  складено протокол про порушення ПДР України. Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно  ОСОБА_1  було закрите у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності. Вважає саме  ОСОБА_1  винним у ДТП та просить стягнути з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія « ВУСО» на користь  ОСОБА_2  суму матеріальної шкоди у розмірі 15 466 гривень 43 копійки, а також суму судових витрат в розмірі 1 467,80 80 копійок, стягнути з  ОСОБА_1  на користь  ОСОБА_2  суму моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, а також суму судових витрат в розмірі 1 467,80 копійок. 

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 березня 2021 року позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» про відшкодування шкоди залишено без задоволення. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою задоволено. Стягнуто з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 15 466 гривень 43 копійки, а також суму судових витрат в розмірі 1 467,80 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму на відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 гривень, а також суму судових витрат в розмірі 1 467,80 грн.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1  не доведено обгрунтованості позовних вимог. Наданий ОСОБА_2 висновок про оцінку колісного транспортного засобу, як доказ завданої матеріальної шкоди, містить калькуляцію вартості ремонту, яку власник буде змушений заплатити при проведенні робіт на сертифікованій СТО. ОСОБА_2 зазнав значних матеріальних збитків, які, в свою чергу обумовлюють порушення звичайного темпу, змісту та цілеспрямованості його життєдіяльності, професійної діяльності, що є підставою для відшкодування йому моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ПрАТ «СК «ВУСО» просить скасувати рішення в частині стягнення з Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» на користь ОСОБА_2 суму матеріальної шкоди у розмірі 15 466,43 грн, а також суму судових витрат в розмірі 1 467,80 грн та        ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Приватного Акціонерного товариства «Страхова компанія « ВУСО».

Апеляційна скарга мотивована тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи, порушено норми матеріального і процесуального права.

Зазначає, що відсутні докази про порушене право позивача ОСОБА_2 з боку страховика - ПрАТ «СК «ВУСО», що було б підставою для звернення до суду відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК. ОСОБА_2 до ПрАТ «СК «ВУСО» про виплату страхового відшкодування не звертався. Вважає, що ОСОБА_2 пропустив присічний строк для звернення до страховика або суду, визначений в один рік з дати ДТП. Посилається на порушення судом процесуальних норм судом під час відкриття провадження, проведення підготовчого засідання, призначення експертизи. 

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 до ПрАТ «СК ВУСО», тому в іншій частині апеляційним судом не переглядається.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Судом встановлено та підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, що 14 вересня 2017 року о 09.55 годині ОСОБА_2 керував транспортним засобом «Део» державний номер НОМЕР_2 по вул. Гімназійній в м. Харків. Під час руху сталася ДТП з автомобілем «Фольксваген» державний номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 . Стосовно ОСОБА_1 складено протокол про порушення ПДР України. Відповідно до постанови Червонозаводського районного суду міста Харкова від 28 грудня 2017 року провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 було закрите у зв`язку з закінченням строків притягнення до відповідальності.
       
Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової транспортно-трасологічної та автотехнічної експертизи № 7742/12457 від 29 липня 2020 року в даній дорожньо-транспортній ситуації водій ОСОБА_1 повинен був діяти відповідно до вимог п.п.10.1,10.4 ПДР України, технічна можливість уникнути зіткнення транспортних засобів для ОСОБА_1 визначалась шляхом виконання вимог п.п.10.1,10.4 ПДР України для чого в нього не було перешкод технічного характеру. Дії ОСОБА_1 не відповідали вимогам п.10.1,10.4 ПДР України та знаходились з технічної точки зору у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.
      
Згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса від 4 квітня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого об`єкту оцінки автомобілю марки «Део» моделі «Ланос», складає 15 466,43 гривень.

Між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «ВУСО» та ОСОБА_1 був укладений Договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту АК 3375619 від 06.03.2017 року, загальна страхова сума визначена полісом складає 300 000 грн, з них 200 000 за шкоду життю, здоров`ю, 100 000 грн за шкоду майну третім особам

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (стаття 1188 ЦК України).
      
 У випадку коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована у ПрАТ «ВУСО».

Доводи про те, що ОСОБА_2 пропустив присічний строк для звернення до страховика або суду, визначений в один рік з дати ДТП не відповідають обставинам справи з огляду на таке.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к (провадження № 13-24кс19), зазначено, що у системному зв`язку зі статтею 36 вимоги підпункту 37.1.4 пункту 37.1 статті 37 Закону щодо неподання заяви про страхове відшкодування впродовж установлених цим пунктом строків як підстави для відмови у відшкодуванні стосуються випадків, коли впродовж цих строків потерпілий взагалі не здійснював волевиявлення, спрямованого на одержання компенсації - не звертався ані до страховика (або МТСБУ), ані до суду. Якщо ж особа впродовж цих строків подала позовну заяву до суду, вона здійснила відповідне волевиявлення, обравши на власний розсуд один з альтернативно можливих способів захисту свого порушеного права.

Таким чином попереднє звернення потерпілого у випадках, передбачених законом, до страховика (або МТСБУ) із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку, визначеному статтею 35 Закону загалом не є обов`язковим та не виключає право особи звернутися безпосередньо до суду із позовом про стягнення відповідного страхового відшкодування.

У справі, що розглядається, встановлено, що страховий випадок (ДТП) стався 14 вересня 2017 року, а позов ОСОБА_2 до суду подано у лютому 2018 року, тобто в межах установленого законом річного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає правильним стягнення з ПрАТ «ВУСО» на користь ОСОБА_2 майнової шкоди у розмірі 15 466,43 гривень, розмір якої підтверджено висновком експертного автотоварознавчого дослідження від 4 квітня 2018 року та відповідачем не спростовано.

Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною першою статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Згідно з частиною другою статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частини перша, шоста статті 81 ЦПК України).

Заявником не доведено необґрунтованості чи суперечності наданих ОСОБА_2 доказів іншим матеріалам справи та не спростовано викладених у них обставин.

Інші доводи апеляційної скарги та зміст оскаржуваного рішення не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Проаналізувавши встановлені обставини справи, та надавши їм правову оцінку, з урахуванням зазначених вище положень діючого законодавства, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 12, 13, 89, 351, 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд 

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО»– залишити без задоволення.

Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 9 березня 2021 року в оскаржуваній частині– залишити без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції апеляційним судом не переглядалось.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий                                                                                        С.С. Кругова

Судді                                                                                                      Н.П. Пилипчук

О.Ю. Тичкова