П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  120/5798/20-а 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Свентух Віталій Михайлович   
Суддя-доповідач -  Іваненко Т.В.   
25 травня 2021 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Іваненко Т.В. 
суддів:  Сторчака В. Ю.  Граб Л.С. , 

розглянувши  в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з  позовом до військової частини НОМЕР_1 , у якому просив суд:
- визнати протиправними дії відповідача щодо непроведення з ним остаточного розрахунку при звільненні з військової служби, а саме невиплати одноразової грошової допомоги при звільненні в сумі 59 384 грн 60 коп.;
- зобов`язати відповідача виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 11 повних календарних років у сумі 59 384 грн 60 коп. 

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року у задоволенні позовних вимог відмовлено. 

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що вимоги законодавства щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні військовослужбовця не містять жодних розмежувань щодо сумарності чи безперервності строку військової служби, а лише встановлює вимогу щодо наявності  10 років вислуги.  Тому апелянт вважає, що навіть за умови отримання ним одноразової грошової допомоги при звільненні у 2009 році, а також з урахуванням того, що після повторного зарахування на військову службу прослужив 6 років, відповідач повинен був нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення за 6 років.

Відповідач надіслав до суду відзив, у якому в обґрунтування правомірності своїх дій вказав що позивач  після повторного зарахування на військову службу  прослужив менше 10 років  та отримав одноразову грошову допомогу при звільненні  у 2009 році за попереднім місцем проходження військової служби, а тому його позовні вимоги не можуть бути задоволені. 

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення   сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. 

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

З обставин справи встановлено, що ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом осіб офіцерського складу у військовій частині НОМЕР_2 з 19.07.2004 року по 19.09.2009 року.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №183 від 16.09.2009 року старшого лейтенанта медичної служби ОСОБА_1 , лікаря медичного пункту, звільненого наказом Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 11.08.2009 року №389 з військової служби у запас за підпунктом "а" пункту 6 (у зв`язку із закінченням строку контракту), відповідно до статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок та військову службу".
В подальшому позивач з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 .
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269 від 28.12.2017 року капітана ОСОБА_1 , старшого інженера відділу автоматизованих систем управління центру автоматизованих систем управління, звільненого наказом Командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 21 грудня 2017 року №532, виключено зі списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
25.07.2020 року позивач звернувся до військової частини НОМЕР_1 із заявою щодо виплати одноразової грошової допомоги при звільненні за 11 повних календарних років служби.
Листом від 16.09.2020 року №350/16311/1243/пс відповідач відмовив у здійсненні виплати вказаної грошової допомоги, оскільки немає правових підстав.
Вважаючи таку відмову протиправно, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Приймаючи оскаржуване рішення про відмову у задоволенні позовних, суд першої інстанції керувався тим, що позивач, при попередньому звільненні у 2009 році, набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а також тим, що після повторного зарахування на військову службу позивач прослужив менше 10 років (з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року), тому відсутні підстави для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення.

Колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду, за результатом апеляційного розгляду справи, погоджується з висновками суду першої інстанції. 
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, апеляційний суд враховує наступне.

Відповідно до пункту 1 статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно з абзацом 1 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, які звільняються зі служби за станом здоров`я, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. У разі звільнення з військової служби за віком, у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, закінченням строку контракту, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, систематичним невиконанням умов контракту командуванням, а також у зв`язку з настанням особливого періоду та небажанням продовжувати військову службу військовослужбовцем-жінкою, яка має дитину (дітей) віком до 18 років одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби виплачується за наявності вислуги 10 років і більше.
Статтею 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-XII від 01.01.1992 року (в редакції, чинній на час першого звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які звільняються зі служби, членам сімей відповідних категорій військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та пенсіонерам з їх числа, які втратили годувальника, виплачується допомога в порядку і розмірах, що визначаються Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.1992 №393 "Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей" (в редакції, чинній на час першого звільнення позивача зі Збройних Сил України) було передбачено, що військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ при звільненні з військової служби або з органів внутрішніх справ виплачується грошова допомога у розмірі 5-місячного грошового забезпечення.
Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2009 року № 183, зокрема абзацом 3 пункту 1.1. передбачено виплату ОСОБА_1 вихідної допомоги при звільненні, грошову премію в граничних розмірах по день здачі справ та посади, згідно наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 № 260.
Отже, при прийнятті наказу про виключення ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_2 №183 від 16.09.2009 року, позивач набув право на допомогу, передбачену пунктом 10 Постанови №393, що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 16.09.2009 року № 183.
Із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №269 від 28.12.2017 року вбачається, що позивача звільнено з військової служби у запас за пунктом "а" (у зв`язку із закінченням строку контракту), справи та посаду здав 28 грудня 2017 року.
Отже, після повторного зарахування на військову службу позивач прослужив менше 10 років - з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року.

Відповідно до абзацу 6 пункту 2 статті 15 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога, передбачена цим пунктом, виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання такої грошової допомоги.
Відповідно до пункту 38.4. наказу Міністерства оборони України "Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам" від 11.06.2008 № 260 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.07.2008 за № 638/15329) у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби, за винятком тих осіб, які при попередньому звільненні не набули права на отримання одноразової грошової допомоги, установленої Законом України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Зі змісту наведених правових приписів вбачається, що у разі повторного звільнення військовослужбовців з військової служби одноразова грошова допомога виплачується за період їх календарної служби з дня останнього зарахування на службу без урахування періоду попередньої служби.
При цьому, обов`язковою умовою для такої виплати є наявність у військовослужбовця вислуги 10 років і більше з дня його останнього зарахування на службу, оскільки саме від наявності вислуги у зазначеній кількості років та підстав звільнення військовослужбовця залежить розмір одноразової грошової допомоги, яка підлягає до виплати при повторному звільненні зі служби.

Тож, враховуючи, що позивач, при попередньому звільненні у 2009 році, набув право на отримання одноразової грошової допомоги, а також те, що після повторного зарахування на військову службу позивач прослужив менше 10 років (з 12.03.2011 року по 28.12.2017 року), суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для виплати одноразової грошової допомоги при звільненні у розмірі 50% місячного грошового забезпечення.
При цьому, доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Проаналізувавши встановлені обставини справи у сукупності, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції відносно необґрунтованості заявлених позовних вимог та відсутності підстав для їх задоволення.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а  рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 січня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий	 	 	Іваненко Т.В.	
 	 	 	 	
Судді	 	   	Сторчак В. Ю.    Граб Л.С.