Апеляційне провадження № 22-ц/824/5011/2021

ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 квітня 2021 року                                                                                    м. Київ
Унікальний номер 367/2552/17
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шахової О.В., суддів: Вербової І.М., Соколової В.В.,
            розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , подану її представником ОСОБА_2 ,
            на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області, ухваленого 19 жовтня 2020 року в приміщенні суду під головуванням судді Кафтанова В.В.,-
 
ВСТАНОВИВ:
 
 У квітні 2017 року ПАТ "СК "ПЗУ Україна" звернулося   з позовом до ОСОБА_1 про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу.
Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 14.10.2014 року між товариством   та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7439136 за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля АudiА4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
30.08.2015 в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля Аudi А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля DaewooLanos, державний реєстраційний номер  НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_4 , в результаті чого автомобіль DaewooLanosотримав механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2015 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 .
Відповідно до Калькуляції EurotaxGlass's160561 від 28.10.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля DaewooLanosстановить 12 980,71 грн.
Товариство сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 10 012 грн. 36 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 09.09.2015 року та страхового акту № UA2015090900032/L01/01 від 10.11.2015 року.
У зв`язку з тим, що відповідач письмово не повідомила страхову компанію про настання страхової події протягом трьох робочих днів, то після виплати страхового відшкодування на користь потерпілої особи, у нього виникло право вимоги до відповідача про відшкодування завданої шкоди (в порядку регресу).
У зв`язку з наведеним ПрАТ СК «ПЗУ Україна» просило стягнути з ОСОБА_1   на користь ПАТ "СК "ПЗУ Україна" матеріальних збитків завданих внаслідок ДТП в розмірі 10 012,36 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1 600,00 грн.
Заочним рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2020 року позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на відшкодування шкоди в порядку регресу 10 012,36 грн. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.
Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 січня 2021 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.
Не погодившись з заочним рішенням суду, ОСОБА_1 через свого представника подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, зокрема, на неправильне тлумачення судом ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», зокрема ст. 38.1.1, в якій передбачено право страховика подати регресний позов, що призвело до ухвалення незаконного рішення.
Також не було встановлено тих обставин справи, що могли б бути підставою для застосування ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а саме лише формальне неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є достатньою підставою для задоволення регресного позову.
Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції позивачем не подано.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 31 березня 2021 року справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до ч.2 ст.369 ЦПК України розгляд апеляційної скарги проводиться без повідомлення учасників справи.
Згідно ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  14.10.2014 року між ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_3 укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/7439136 за яким страховик зобов`язався відшкодовувати шкоду заподіяну страхувальником життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, а саме: автомобіля Аudi А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .
30.08.2015 року в с. Хотянівка Вишгородського району Київської області сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю забезпеченого автомобіля Аudi А4, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під управлінням ОСОБА_1 та автомобіля Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під управлінням ОСОБА_4 .
В результаті настання дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , отримав механічні пошкодження.
Відповідно до постанови Вишгородського районного суду Київської області від 02.10.2015 року особою винною в настанні ДТП визнано ОСОБА_1 .
Відповідно до Калькуляції EurotaxGlass's 160561 від 28.10.2015 року вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер НОМЕР_3 , становить 12 980 грн. 71 коп.
ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» сплатило на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 10 012 грн. 36 коп. Виплата страхового відшкодування була здійснена ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» на підставі заяви про настання страхового випадку від 09.09.2015 та страхового акту № UA 2015090900032/L01/01 від 10.11.2015.
Факт зазначеної виплати підтверджується платіжним дорученням № 37046 від 10.11.2015 року.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, пославшись на п.п. 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими встановлено обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП, виходив з того, що відповідач ОСОБА_1   не виконала свого обов`язку щодо повідомлення страховика про ДТП.
Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що рішення суду  не можна визнати законним та обґрунтованим з наступних підстав.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України  судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.
Відповідно до підпункту 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, повідомити страховика, з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, Моторно-транспортне страхове бюро України про настання ДТП. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально.
Такий обов`язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам.
Згідно з частиною першою статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Підпунктом «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.
Факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником у порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.
Проте в разі, якщо факт настання страхового випадку зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; страховик сплатив страхове відшкодування, то сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховика про настання страхового випадку не може братися за основу ухвалення рішення, яке повинно ґрунтуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з таких зобов`язань повинні вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків.
Пред`явивши вказаний позов до ОСОБА_1 , товариство обґрунтовувало його лише тією обставиною, що відповідач не повідомив страховика про страховий випадок.
Отже, установлено, що факт настання страхового випадку ніким не оспорюється; він зафіксований правоохоронними органами; відповідач як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності; сама страхова компанія відповідача його визнала, добровільно сплативши страхове відшкодування, унаслідок чого неповідомлення страховика про настання страхового випадку не є підставою для пред`явлення регресного позову.
Зазначена позиція узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, які викладені в постанові суду від 14 лютого 2018 року у справі 760/5736/15, від 20 червня 2018 року у справі № 760/17929/15, від 16 січня 2019 року у справі № 208/7291/13.
Проте, суд першої інстанції на вказане уваги не звернув, унаслідок чого неправильно вирішив дану справу.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову в задоволенні позову.
Також з позивача на користь відповідача підлягає стягнення витрат на оплату судового збору, сплаченого за подачу апеляційної скарги відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, тобто у розмірі 2400,00 грн.
Окрім цього, підлягають до стягнення і судові витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., сплачені відповідачем, які в апеляційній скарзі просив стягнути представник відповідача.
Відповідно  до ч.ч.1, 3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно вимог ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Отримавши 15.02.2021апеляційну скаргу, позивачем не надано відзив на апеляційну скаргу та заперечень на клопотання про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів справи, 24 квітня 2018 року між АБ «Тарас Кулачко та партнери» та ОСОБА_1 укладено договір про надання правничої допомоги № 24/04/18-2 (ас.57).
Відповідно до п. 3.2 вказаного договору остаточна сума вартості наданих в рамках даного договору послуг узгоджується сторонами у відповідному акті приймання-передачі наданих послуг з зазначенням деталізованого розрахунку погодинної вартості послуг та загальної кількості годин обслуговування.
Згідно з копією Акту приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2018, встановлено, що клієнт та бюро склали цей акт про те, що зазначені послуги, а саме: 
-          надання усної консультації та роз`яснень щодо правової позиції клієнта у цивільній справі № 367/2552/17 за позовом ПАТ «СК «ПЗУ Україна» до клієнта про відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресу - 1 година, вартістю 1000,00 грн;
-          складення та підготовка до подачі до суду відзиву на позовну заяву (разом з документами, що додаються до нього) у вказаній справі - 3 години, вартістю 3000,00 грн. (ас.58)
Тобто, загальна вартість робіт та послуг склала 4000,00 грн.
Згідно  квитанції № ПН8255 від 18.05.2018 ОСОБА_1 сплачено АБ «Тарас Кулачко та партнери» 4000,00 грн. за надані послуги згідно з договором про надання правничої допомоги № 24/04/18-2 від 24.04.2018 відповідно до Акту приймання-передачі наданих послуг від 30.04.2018 (ас.59).
З огляду на викладене вище, підлягають до стягнення витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., сплачені ОСОБА_1 .
В зв`язку з тим, що ціна позову в справі не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, справа згідно п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України є малозначною і в силу вимог п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України ухвалене по ній апеляційним судом судове рішення не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п.п. а) г) п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.
Керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381-384, 389 ЦПК України,  суд,-  
 
П О С Т А Н О В И В :
            Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 жовтня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення наступного змісту.
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_1 про  відшкодування завданої майнової шкоди в порядку регресувідмовити.
Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна»  (ЄДРПОУ 20782312) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_4 ) судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 2 400 (дві тисячі чотириста) грн. 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000 (чотири тисячі) грн. 00 коп.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з  дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
 
Суддя-доповідач:                                                           
 
Судді: