П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

24 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 400/106/21	
Головуючий в 1 інстанції: Марич Є. В.
          
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  судді - Вербицької Н.В.,
                      суддів – Джабурії О.В.,
                                        - Кравченка К.В.,
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області на рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправною відмови, зобов`язання вчинити певні дії,

                                                  В С Т А Н О В И Л А :

11 січня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою, в якій просив:
-  визнати протиправним рішення  ГУ ПФУ в Миколаївській області від 28.10.2020 року №948030174172 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із 29-ти повних років стажу роботи безпосередньо посаді судді; 
- визнати протиправною відмову відповідача від 23.12.2020 року у задоволені заяви позивача про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи судді 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта, провідного спеціаліста з судової роботи Миколаївського управління юстиції; 
- зобов`язати відповідача провести позивачу перерахунок та виплату з 19.02.2020 року щомісячного   довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 21.02.2020 року №7/1-403/20, з урахуванням раніше виплачений сум довічного утримання.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначив, що відповідачем проведено перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на виконання рішення суду, про що прийнято оскаржуване рішення, однак позивач вважає розрахунок у розмірі 68% грошової винагороди судді місцевого суду та не зарахування до стажу роботи судді 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта, провідного спеціаліста з судової роботи Миколаївського управління юстиції протиправним. 
Відповідач заперечував проти позову, зазначаючи, що чинним законодавством не передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи.
Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.
Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області від 28.10.2020 року №948030174172 про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у розмірі 68% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, виходячи із 29-ти повних років стажу роботи безпосередньо посаді судді.
Визнано протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області у задоволені заяви ОСОБА_1  про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із зарахуванням до стажу роботи судді 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта, провідного спеціаліста з судової роботи Миколаївського управління юстиції.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта, провідного спеціаліста з судової роботи Миколаївського управління юстиції.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області провести ОСОБА_1 перерахунок та виплату з 19.02.2020 року щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, виходячи із 82% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, зазначеної в довідці Територіального управління Державної судової адміністрації України в Миколаївській області від 21.02.2020 року №7/1-403/20, з урахуванням раніше виплачений сум довічного утримання.
Не погодившись з прийнятим рішенням, ГУ ПФУ в Миколаївській області подало  апеляційну скаргу, в якій посилаючись на невірне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог. Зокрема апелянт зазначає, що ст.137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" визначено складові, які враховуються до стажу роботи на посаді судді. Зарахування іншої діяльності до стажу судді чинним законодавством не передбачена. Крім того, апелянт зазначив, що чинним законодавством не передбачено здійснення перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням стажу роботи.
Позивач надав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, у зв`язку із необґрунтованістю доводів апелянта.
Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, правової оцінки обставин у справі, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що з 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 призначено щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці відповідно до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VІІІ.
На виконання рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 23.09.2020 року у справі № 400/1655/20 відповідачем прийнято рішення про перерахунок довічного грошового від 28.10.2020 №948030174172, відповідно до якого позивачу проведено перерахунок розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи з 68%. 
Позивач не погодившись із зазначеним рішенням звернувся до відповідача із заявою про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання, в якому просив зарахувати до стажу судді 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта.   
Листом від 23.12.2020 року відповідач відмовив в проведенні перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з протиправності дій відповідача щодо не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, 7 років 2 місяці 22 дні строкової служби, половини строку стаціонарного навчання у вищому юридичному навчальному закладі та стажу роботи на посаді старшого консультанта, провідного спеціаліста з судової роботи Миколаївського управління юстиції. З урахуванням даного стажу загальний стаж, що підлягає зарахуванню для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання позивача складає 36 років 8 місяців 1 день, тобто повних 36 років,   тому позивач має право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі 82% від суддівської винагороди судді.
Судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне.
Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII від 02.06.2016 року.
Відповідно до ч.1 ст.142 Закону № 1402-VI судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.
За приписами ч.3 ст.142 Закону № 1402-VI, щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. 
За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.
Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді), або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.
В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону України від 07.07.2010 року № 2453-VI «Про судоустрій і статус суддів». За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.
18 лютого 2020 року рішенням Конституційного Суду України за № 2-р/2020 від 18 лютого 2020 року визнав крім іншого, такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 2 червня 2016 року № 1402-VIII зі змінами.
Конституційним Судом України у вказаному рішенні зазначено, що запровадження згідно із положеннями пункту 25 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1402-VIII різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які виходять у відставку, суперечить положенням ч. 1 ст. 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів Конституцією і законами України.
Отже, з урахуванням того, що з 18.02.2020 року в законодавстві відсутні норми, які окремо регулюють питання суддівської винагороди та щомісячного грошового утримання судді у відставці, для суддів, які не пройшли кваліфікаційне оцінювання відповідно до вимог Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016, колегія суддів вважає, що на позивача розповсюджуються загальні правила нарахування щомісячного грошового утримання судді у відставці, передбачені ст.142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» №1402-VIII від 02.06.2016.
Так, згідно з частиною 2 статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII суддівська винагорода виплачується судді з дня зарахування його до штату відповідного суду, якщо інше не встановлено цим Законом. Суддівська винагорода складається з посадового окладу та доплат за: 1) вислугу років; 2) перебування на адміністративній посаді в суді; 3) науковий ступінь; 4) роботу, що передбачає доступ до державної таємниці.
Статтею 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: 1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; 2) члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; 3) судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.
Пунктом 34 розділу ХІІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).
Так, на момент призначення позивача на посаду судді Корабельного районного суду м.Миколаєва 22.12.1993 року діяв Закон України "Про статус суддів" №2862-XII від 15.12.1992.
Згідно з частинами 1, 6 статті 44 Закону України "Про статус суддів" №2862-XII заробітна плата суддів складається з посадового окладу, премій, доплат за кваліфікаційні класи, надбавок за вислугу років та інших надбавок.
Для суддів судів загальної юрисдикції до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, зараховується час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.
Виходячи з дати призначення позивача на посаду судді, на неї розповсюджувалася дія частини 6 статті 44 Закону України «Про статус суддів», яка передбачала можливість зарахування до стажу роботи, що дає право на одержання надбавки до посадового окладу за вислугу років та додаткової відпустки, крім часу роботи на посадах суддів, час роботи на посадах слідчих, прокурорських працівників, а також інших працівників, яким законом передбачені такі ж пільги.
Відповідно до ст. 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів» (стаття втратила чинність 20 березня 2008 року), чинної на момент призначення позивача на посаду судді, час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.
Крім того, згідно з абзацом 2 пункту 31 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів» (чинного на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років), доповненим згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11 червня 2008 року № 545, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.
Колегія суддів зазначає, що стаж роботи на посаді судді, який дає право на відставку та призначення щомісячного довічного грошового утримання, є єдиним, обраховується та встановлюється (з`ясовується) Вищою радою правосуддя при розгляді заяви про відставку (прийнятті рішення про звільнення) і застосовується як для прийняття рішення про відставку, так і для встановлення щомісячного довічного грошового утримання та визначення його розміру.
Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом зокрема у постановах від 06 березня 2018 року у справі № 308/6953/17, від 19 червня 2018 року у справі № 243/4448/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 428/4671/17, від 01 жовтня 2018 року у справі № 541/503/17, від 17 жовтня 2018 року у справі № 140/263/17, від 28 жовтня 2020 року у справі №  200/6296/19-а, від 14 травня 2021 року № 414/529/17.
Отже, не включення до відповідного стажу роботи на посаді судді, за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів, а також часу роботи позивача на посаді провідного спеціаліста з судової роботи для врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді, є неправомірним.
Відповідно до розрахунку стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання ТУ ДСА у Миколаївській області всього стаж роботи позивача становить 36 років 8 місяців та 03 дні. 
Зазначеним розрахунком підтверджені вимоги ОСОБА_1 щодо зарахування в його стаж для розрахунку щомісячного довічного грошового утримання:
- військову службу у в/ч 155 ВСО Чорноморського флоту - 2 роки 12 днів;
- половину строку навчання за денною формою в Харківському юридичному інституті - 1 рік 11 місяців;
- роботу на посаді провідного спеціаліста з судової роботи в управління юстиції Миколаївського облвиконкому - 03 роки 03 місяці 09 днів.
 Отже, як вірно встановлено судом першої інстанції стаж роботи позивача, що дає право на призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, складає 36 роки 8 місяців, у зв`язку із чим розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 повинен становити 82 відсотки  (50% за 20 років + 32% за  16 років) суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.
Оцінюючи викладене в сукупності, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно та у достатньому обсязі встановив обставини справи, і ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.316 КАС України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а постанови суду першої інстанції без змін. 
Враховуючи, що дана справа правомірно віднесена судом першої інстанції до категорії незначної складності та розглядалась за правилами спрощеного провадження, що підтверджується ухвалою суду про відкриття провадження від 16 січня 2021 року, постанова суду апеляційної інстанції може бути оскаржена до Верховного Суду лише з підстав, передбачених пп. "а"- "г" п.2 ч.5 ст.328 КАС України.          
          Керуючись ст.ст.308,311,315,316,321,322,325,328 КАС України, судова колегія, 

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області - залишити без задоволення.
Рішення Миколаївського окружного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року - без змін.
          Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення з підстав, передбачених статтею 328 КАС України.

          Головуючий                                                                      Н.В.Вербицька  
           Суддя                                                                                О.В.Джабурія
            Суддя                                                                                К.В.Кравченко