22-ц/804/1641/21 
                                                                                263/10182/20 
                                               
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М             У К Р А Ї Н И

15 червня 2021 року                                                                                                        місто Маріуполь

   справа № 263/10182/20
   провадження № 22-ц/804/1641/21   
      
                  Донецький апеляційний суд у складі: 
  
                           судді-доповідача                                       Пономарьової О.М.,
                           суддів                                                         Баркова В.М., Мальцевої Є.Є.,
                           секретар судового засідання                    Целовальник К.А.,

сторони:
позивач – ОСОБА_1 
відповідач – Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

розглянув у відкритому судовому засіданні за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням учасників справи апеляційну скаргу адвоката Дегтярьова Євгена Володимировича, який діє від імені та в інтересах відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк», на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області у складі судді Шатілової Л.Г. від 29 березня 2021 року, 

в с т а н о в и в:

Описова частина
Короткий зміст позовних вимог
19 серпня 2020 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк» (далі АТ «Альфа-Банк») третя особа, яка не заявляє самостійних позовних вимог щодо предмету спору – ОСОБА_3 , про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про іпотеку та скасування запису про заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 26 лютого 2008 року між ОСОБА_3 та ПАТ «СВЕДБАНК» укладений кредитний договір №0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року, згідно з яким ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 15 000,00 доларів США із кінцевим терміном повернення кредиту 25 лютого 2018 року.
В забезпечення повернення кредиту між ОСОБА_4 (прізвище змінено у 2014 році на ОСОБА_5 у зв`язку з укладенням шлюбу) та ПАТ «СВЕДБАНК» 26 лютого 2008 року укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С. 26 лютого 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 819, в іпотеку передана квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_6 . 
У зв`язку із посвідченням іпотечного договору приватним нотаріусом Шпарага С.С. накладено заборону на відчуження предмету іпотеки від 20 лютого 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 820-13.
Також між ПАТ «СВЕДБАНК» та позивачем укладено договір поруки 26 лютого 2008 року. 
У подальшому 25 травня 2012 року між ПАТ «СВЕДБАНК» та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким право вимоги перейшли до ПАТ «Дельта Банк». 
ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» 15 червня 2012 року уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно з яким право вимоги за кредитним договором №0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року та іпотечним договором від 26 лютого 2008 року ПАТ «Дельта Банк» відступив ПАТ «Альфа-Банк». 
У зв`язку із порушенням позичальником ОСОБА_3 графіку платежів за кредитним договором, АТ «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором від 26 лютого 2008 року. 
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2014 року стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 достроково всю суму заборгованості за кредитом – 94 506,19 грн, проценти – 2 243,14 грн, 412,06 грн - пеня, разом 97 161,39 грн.
На виконання рішення суду відкрито виконавче провадження № 49194145 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та виконавче провадження № 49194377 про стягнення боргу з ОСОБА_3 
21 квітня 2016 року на виконання рішення суду ОСОБА_3 перерахована сума боргу у розмірі 97 161 грн 39 коп. а також судові витрати 971,61 грн, разом 98 133 грн, на рахунок ПАТ «Альфа-Банк».
У зв`язку із сплатою заборгованості державним виконавцем 25 травня 2016 року винесені постанова про закінчення виконавчого провадження № 49194377 про стягнення боргу з ОСОБА_3 , постанова про закінчення виконавчого провадження № 49194145 про стягнення боргу з ОСОБА_4 . 
Таким чином, 21 квітня 2016 року рішення суду виконано у повному обсязі, заборгованість за кредитним договором № 0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року погашена. Проте по теперішній час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень наявні записи про іпотеку та заборону відчуження квартира АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності позивачу ОСОБА_6 .
Оскільки зобов`язання з повернення заборгованості за кредитним договором №0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року виконано в повному обсязі, зобов`язання за кредитним договором та іпотечним договором є припиненими.
Позивач просила суд визнати припиненим іпотечний договір, скасувати запис про іпотеку та скасувати запис про заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2021 року позов ОСОБА_6 до АТ «Альфа-Банк» про визнання припиненим іпотечного договору, скасування запису про іпотеку та скасування запису про заборону з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень задоволено.
Визнано припиненим іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С. 26 лютого 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 819, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк».
Скасовано запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С. 26 лютого 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 819, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», реєстровий номер обтяження:6665573.
Скасовано запис про заборону в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень квартири АДРЕСА_1 за іпотечним договором, посвідченим приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Шпарага С.С. 26 лютого 2008 року, зареєстровано в реєстрі за № 819, укладений між ОСОБА_7 та ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником прав та обов`язків якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», зареєстровано в реєстрі за №820-13, реєстровий номер обтяження: 6665440.
Стягнуто з Акціонерного товариства «Альфа-Банк» на користь ОСОБА_6 судовий збір в сумі 840,80 грн.
Рішення суду мотивовано тим, що забезпечені іпотекою зобов`язання за кредитним договором виконані в повному обсязі, у зв`язку з чим зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від кредитного договору, припиняються. Крім цього, у зв`язку із припиненням іпотечного договору, підлягає скасуванню запис про іпотеку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень квартири АДРЕСА_1 .

Короткий зміст вимог апеляційної скарги
05 травня 2021 року адвокат Дегтярьов Є.В., який діє від імені та в інтересах АТ «Альфа-Банк», подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

Узагальнені доводи особи, яка подали апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що обов`язки позичальника ОСОБА_6 перед банком не виконано в повному обсязі, оскільки рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 20014 року виконано позичальником лише в квітні 2018 році, тож до 2018 року позивачка неправомірно користувалась кредитними коштами.
В межах загальної позовної давності заборгованість за прострочення виконання зобов`язання згідно зі ст. 625 ЦК України за кредитом складає 41 269 грн 16 коп. (3% річних за три роки) плюс інфляційні витрати і у відповідача ще є час для звернення до суду з позовом, в межах позовної давності, тому є передчасним визнання договору іпотеки припиненим.  

Доводи інших учасників справи
11 червня 2021 року на адресу апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_6 та ОСОБА_3 , в якому вони наполягають на відхиленні апеляційної скарги та залишенні рішення суду першої інстанції без змін, яке є законним та обгрунтованим.

Рух справи у суді апеляційної інстанції
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13 травня 2021 року визначений склад суду: Пономарьова О.М. (суддя-доповідач), Барков В.М., Мальцева Є.Є.
Ухвалою апеляційного суду від 18 травня 2021 року у справі відкрито апеляційне провадження.
Ухвалою апеляційного суду від 27 травня 2021 року у справі закінчено проведення підготовчих дій та призначено справу до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судом
Відповідно до укладеного між ОСОБА_3 та ПАТ «СВЕДБАНК» кредитного договору №0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року, ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 15 000,00 доларів США на строк з 26 лютого 2008 року по 25 лютого 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних. 
Пунктом 3.1 кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості за кредитом здійснюється шляхом внесення коштів на рахунок щомісяця, згідно з Додатком №1. Додаток №1 містить Графік щомісячного погашення кредиту.
Виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором забезпечено іпотечним договором, укладеним між банком та ОСОБА_4 , відповідно до якого в іпотеку передана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (п.2.1.,2.2 кредитного договору).
Через порушення боржником строків сплати чергових щомісячних платежів, правонаступник прав та обов`язків кредитора - АТ «Альфа-Банк» у 2014 році звернувся із позовом до суду про дострокове повернення кредиту, стягнення процентів та неустойки.
Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2014 року, яке набрало законної сили, задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0405/0208/88-002 від 26.02.2008 року в сумі 97 161 грн 39 коп. Рішенням суду стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 достроково всю суму заборгованості за кредитом – 94 506,19 грн, проценти – 2 243,14 грн, 412,06 грн - пеня, разом 97 161,39 грн.
На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 49194145 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та виконавче провадження № 49194377 про стягнення боргу з ОСОБА_3 
21 квітня 2016 року на виконання рішення суду ОСОБА_3 перерахована сума боргу у розмірі 97 161 грн 39 коп. а також судові витрати 971,61 грн, разом 98 133 грн на рахунок ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим державним виконавцем 25 травня 2016 року винесені постанова про закінчення виконавчого провадження № 49194377 про стягнення боргу з ОСОБА_3 , постанова про закінчення виконавчого провадження № 49194145 про стягнення боргу з ОСОБА_4 . 

Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно з частинами 1, 2 ст.367 ЦПК України  суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача ОСОБА_8 , яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити рішення суду першої інстанції без змін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача АТ «Альфа-Банк» задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права
Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 ст.628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін та погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до частини 1 статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно з частиною першою та другою статті 598 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом.
У частині першій статті 599 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.
Поняття іпотеки деталізує абзац третій статті 1 Закону України «Про іпотеку», який визначає, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України).
У пунктах 41-43 постанови Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц (провадження № 14-88цс19) зазначено, що: «іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Однією з таких підстав, встановлених законом, є виконання, проведене належним чином (стаття 599 ЦК України). За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідними від основного зобов`язання (аналогічний висновок сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16; див. також пункт 61 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц)».
Cуд встановив, що між ОСОБА_3 та ПАТ «СВЕДБАНК» укладений кредитний договір №0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року, за яким ОСОБА_3 отримала кредит в сумі 15 000,00 доларів США на строк з 26 лютого 2008 року по 25 лютого 2018 року із сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 11,9% річних. 
Виконання зобов`язань за наведеним кредитним договором забезпечено іпотечним договором, укладеним між банком та ОСОБА_4 , відповідно до якого в іпотеку передана двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_2 (п.2.1.,2.2 кредитного договору).
Через порушення боржником строків сплати чергових щомісячних платежів, правонаступник прав та обов`язків кредитора - АТ «Альфа-Банк» у 2014 році звернувся із позовом до суду про дострокове повернення кредиту, стягнення процентів та неустойки і рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 27 жовтня 2014 року задоволено позов ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 та поручителя ОСОБА_4 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором № 0405/0208/88-002 від 26.02.2008 року в сумі 97 161 грн 39 коп., яку стягнуто солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . 
На виконання вказаного рішення суду відкрито виконавче провадження № 49194145 про стягнення боргу з ОСОБА_4 та виконавче провадження № 49194377 про стягнення боргу з ОСОБА_3 
21 квітня 2016 року на виконання рішення суду ОСОБА_3 перерахована сума боргу у розмірі 97 161 грн 39 коп. а також судові витрати 971,61 грн, разом 98 133 грн на рахунок ПАТ «Альфа-Банк», у зв`язку з чим державним виконавцем 25 травня 2016 року винесені постанова про закінчення виконавчих проваджень.
Таким чином, АТ «Альфа-Банк» використало право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, звернувшись до суду, кредитна заборгованість несвоєчасно, але погашена в повному обсязі.
Отже, у випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.
Вимога про дострокове повернення позики та належних процентів може бути задоволена шляхом добровільного повернення позичальником заборгованості або її стягнення в судовому порядку за судовим рішенням.
Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги банку у 2014 році..
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 09 грудня 2019 року у справі № 357/5125/16-ц, провадження № 61-15142сво18.
В рішенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 27 жовтня 2014 року вже стягнуто з ОСОБА_6 на користь Банку штрафні санкції за порушення виконання зобов`язання за кредитним договором, Банк скористався своїм право на дострокове повернення кредиту на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України, тож всі посилання Банку про правомірне нарахування відсотків на прострочену заборгованість за кредитним договором та штрафних санкцій є безпідставними.
Оскільки основне зобов`язання за кредитним договором припинилося шляхом його виконання в повному обсязі, похідні зобов`язання позивача перед відповідачем у вигляді іпотеки за Іпотечним договором також припинились.
Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим у справі обставинам.
Доводи апеляційної скарги відповідача АТ «Альфа- Банк» про те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про припинення договору іпотеки у зв`язку із виконанням зобов`язань за кредитним договором, є безпідставними, виходячи з наступного.
Як встановлено судом, після звернення Банку до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту, змінився порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється, кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.
Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду, викладеними у Постанові Верховного Суду від 28 січня 2019 року у справі № 127/4103/16-ц, провадження № 61-46751св18.
Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - це обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом (абзац п`ятий частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» у редакції, чинній на момент укладення іпотечного договору).
Встановивши відсутність зобов`язань позивача по справі за кредитним договором укладеним з позивачем на час розгляду справи судом, апеляційний суд вважає, що відсутні законні підстави для обмеження цивільного права щодо володіння, користування та розпорядження власністю і воно підлягає захисту у спосіб визначений позивачем.
Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач не позбавлений можливості пред`явити до позивача вимоги відповідно до статті 625 ЦК України за кредитним договором № 0405/0208/88-002 від 26 лютого 2008 року за період з 21 листопада 2014 року по 16 квітня 2018 року, не спростовують правильність висновків суду про задоволення позовних вимог ОСОБА_6 та не можуть бути підставою для скасування судового рішення.
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вичерпності висновків суду першої інстанції, апеляційний суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і процесуальному сенсах.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно до частини 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Доводи апеляційної скарги відповідача не спростовують правильність висновків суду першої інстанції та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до помилкового судового рішення. Ніяких нових обставин чи доказів, які не були предметом розгляду судом першої інстанції та могли б вплинути на правильність висновків та рішення суду апеляційної інстанції не надано.
Європейський суд з прав людини вказує на те, що «пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати вмотивування своїх рішень, хоч це не може сприйматись, як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо вмотивування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено лише у світлі конкретних обставин справи» (див. mutatismutandis рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України» ("Pronina v. Ukraine") від 18 липня 2006 року, заява N 63566/00, § 23).
Саме з такого розуміння вищезазначених обставин та норм матеріального права виходить суд апеляційної інстанції та вважає, що суд першої інстанції виконав вимоги закону про законність рішення суду, висновки суду про задоволення позовних вимог здійсненні з дотриманням норм матеріального права, що відповідно до статті 375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а судового рішення без змін.

Розподіл судових витрат
Відповідно до підпунктів «б» та «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, у випадку скасування або зміни судового рішення та у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Відповідно до статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки оскаржуване судове рішення залишено без змін, а апеляційна скарга без задоволення, то судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу.
Відомості про інші судові витрати сторонами не надані.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката Дегтярьова Євгена Володимировича, який діє від імені та в інтересах відповідача Акціонерного товариства «Альфа-Банк», залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 29 березня 2021 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 18 червня 2021 року.

Суддя-доповідач                                                                                                О.М. Пономарьова

Судді                                                                                                                   В.М. Барков 

                                                                                                                              Є.Є. Мальцева