П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
16 червня 2021року                                                                                    м. Київ
 
Справа № 755/379/21
Провадження № 22-ц/824/9232/2021
 
Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
                                   судді-доповідача Стрижеуса А.М., 
                                   суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.
                                   
учасники справи:            позивач - товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач - ОСОБА_1 ,
                                               
розглянувши в порядку письмового провадженнями за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року, ухваленого у складі судді Хромової О. О. у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
 
ВСТАНОВИВ:
 
Історія справи
 
Короткий зміст позовних вимог
 
У січні 2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  звернулося до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
Позов мотивовано тим, що 31 січня 2014 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 171918, за умовами якого позичальник зобов?язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов?язаня в повному обсязі у строки і на умовах передбачених договором. Банк свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до укладеного договору виконав в повному обсязі. 
23 березня 2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги, відповідно до умов якого АТ «Актабанк» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги до позичальників. 
 
Позивач зазначав, що ОСОБА_1 має непогашену заборгованість за кредитним договором у розмірі 14 349,64 грн, з яких: 12 098,46 грн - заборгованість за основним боргом; 1 454,48 - заборгованість по процентам, 746,70 грн - заборгованість за комісією; 50,00 грн - штраф, пеня.
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму заборгованості за кредитним договором від 
31 січня 2014 року № 171918 в розмірі 14 349,64 грн, з яких: 12 098,46 грн - заборгованість за основним боргом; 1 454,48 - заборгованість по процентам, 746,70 грн - заборгованість за комісією; 50,00 грн - штраф, пеня. Стягнути з ОСОБА_1 на користь 
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» понесені судові витрати.
Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 20 січня 2021 року відкрито провадження у цій справі та вирішено проводити розгляд цієї справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
 
Короткий зміст оскаржуваного судового рішення
 
            Заочним рішенням Дніпровського районного судуміста Києва від 08 квітня 
2021 року у задоволенні позову ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.
            Рішення суду мотивовано тим, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ПАТ «Актабанк» та відповідачем дійсно укладався кредитний договір від 31 січня 2014 року № 171918, за невиконання умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»просило стягнути з 
ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 14 349,64 грн.
 
            Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
 
            05травня2021 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» через засоби поштового зв?язку подало до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.
            Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не сприяв повному, об?єктивному та неупередженому розгляду справи, внаслідок чого, на думку заявника, було ухвалено незаконне судове рішення про відмову у задоволенні позову, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушення норм процесуального права. Заявник вказує, що 14 лютого 2013 року ОСОБА_1 звернувся з запитом до ПАТ «Актабанк» для отримання кредиту в розмірі 10 000,00 грн. 15 лютого 2013 року після схвалення запиту на отримання кредиту, між 
ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк» було укладено кредитний договір № 171918 про відкриття та обслуговування кредитного ліміту по картковому рахунку № НОМЕР_1 на умовах, визначених договором. У січні 2014 року відповідач звернувся до банку з заявою про зміну умов кредитування за кредитним лімітом - анкета-опиттувальник фізичної особи, до якої відповідачем було додано виписку по картковому рахунку 
№ НОМЕР_2 за період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року з якої вбачається рух коштів по кредитній картці та нарахування відсотків, щомісячної плати за користування перерасхожом (кредитом). Заявник вказує, що підтвердженням про суму заборгованості є кредитний договір, договір факторингу, який у встановленому порядку недійсним не визнаний та в якому визначено розмір відступленої заборгованості, та розрахунку кредитної заборгованості, здійсненому банком при відступлені права вимоги (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 липня 2014 року у справі № 6-14194св14). Заявник також вказує, що на підтвердження суми заборгованості за кредитним договором, позивачем до позовної заяви додавались: копія кредитного договору, копія договору № 2 Про відступлення права вимоги, витяг з додатку № 1 до договору про відступлення права вимоги - реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами та розрахунок заборгованості за кредитним договором за період з 23 березня 2018 року (моменту відступлення права вимоги) по день звернення з позовною заявою до суду.
 
Рух апеляційної скарги та матеріалів справи
 
            19 травня 2021 року матеріали цивільної справи № 755/379/21 надійшли до Київського апеляційного суду.
            Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями 
від 19 травня 2021 року справу передано судді-доповідачу.
            Ухвалою Київського апеляційного суду від 20 травня2021 року відкрито апеляційне провадження у цій справі. 
Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю десять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 14 червня 2021 року справу призначено до розгляду без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження, оскільки ціна позову у даній справі становить 14 349,64 грн, яка станом на 01 січня 2021 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 270,00 грн х 100 = 227 000,00 грн).
А за правилами частини першої статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
Доводи інших учасників справи
 
            Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
 
Позиція Київського апеляційного суду
 
Згідно з частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Порядок розгляду справи судом апеляційної інстанції встановлено статтею 368 ЦПК України, частина перша якої встановлює, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
 
Ураховуючи те, що справа в силу своїх властивостей є малозначною, розгляд справи Київським апеляційним судом здійснюється в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.
 
Фактичні обставини справи
 
            Встановлено, що згідно укладеного між ПАТ «Актабанк» та відповідачем договору про відкриття та обслуговування кредитного ліміту по картковому рахунку від 15 лютого 2013 року № 171918, Банк для задоволення споживчих потреб надав ОСОБА_1 на картковий рахунок кредитний ліміт в розмірі 10 000,00 грн. За умовами кредитного договору, кредитний ліміт надається з 15 лютого 2013 року на строк 12 місяців, відсоткова ставка за користування кредитним лімітом складає 28 % річних.
23 березня 2018 року між ТОВ «ФК «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ПАТ «Актабанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2. 
Відповідно до п. 2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно із Витягом з Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги
від 23 березня 2018 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від ПАТ «Актабанк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 31 січня 2014 року 
№ 171918.
27 березня 2018 року на адресу відповідача позивачем направлено повідомлення про відступлення права вимоги та про порядок погашення заборгованості по кредитному договорувід 31 січня 2014 року № 171918.
 
Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права
 
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ПАТ «Актабанк» та відповідачем дійсно укладався кредитний договір від 31 січня 
2014 року № 171918, за невиконання умов якого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 
14 349,64 грн.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.
У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів.
Усебічність та повнота розгляду передбачає з`ясування усіх юридично значущих обставин та наданих доказів з усіма притаманними їм властивостями, якостями та ознаками, їх зв`язків, відносин і залежностей. Усебічне, повне та об`єктивне з`ясування обставин справи забезпечує, як наслідок, постановлення законного й обґрунтованого рішення.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (статті 626, 628 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статей 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).
Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (стаття 549 ЦК України).
Звертаючись д суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» як на підставу заявлених позовних вимог посилалося на те, що ОСОБА_1 належним чином не виконував взяті на себе зобов?язання за кредитним договором від 31 січня 
2014 року № 171918, укладеним між ОСОБА_1 та ПАТ «Актабанк», внаслідок чого відповідач має непогашену заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 14 349,64 грн, з яких: 12 098,46 грн - заборгованість за основним боргом; 1 454,48 - заборгованість по процентам, 746,70 грн - заборгованість за комісією; 50,00 грн - штраф, пеня.
Надаючи оцінку наявним в матеріалах справ доказам, колегія суддів дійшла таких висновків.
15 лютого 2013 року між ПАТ «Актабанк» та ОСОБА_1 укладено договір про відкриття та обслуговування кредитного ліміту по картковому рахунку № НОМЕР_1 , за умовами якого Банк для задоволення споживчих потреб надав ОСОБА_1 на картковий рахунок кредитний ліміт в розмірі 10 000,00 грн на строк 12 місяців, з відсотковою ставкою за користування кредитним лімітом - 28 % річних.
З графіку платежів з детальним розписом сукупної вартості кредитного ліміту, що є Додатком № 2 до Договору № 171918 встановлено, що датою надання кредитного ліміту є 15 лютого 2013 року, графік щомісячних платежів розраховано з березня 2013 року, тобто з наступного місяця після укладення договору, що відповідає даті - 15 лютого 2013 року.
 
Також в матеріалах справи міститься згода фізичної особи-суб`єкта кредитної історії та згода-повідомлення суб`єкта персональних даних на обробку та передачу його персональних даних до бази «База клієнтів та контрагентів», які підписані 
ОСОБА_1 13 лютого 2013 року.
Крім того, в обґрунтування заявлених вимог, позивач долучає до матеріалів позову Повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за продуктом Кредитний ліміт «До Зарплати». У повідомленні містяться відомості про те, що ОСОБА_1 ознайомлений з умовами кредитування за продуктом Кредитний ліміт «До зарплати» 
14 грудня 2013 року.
В долученому до матеріалів справи договорі про відкриття та обслуговування кредитного ліміту по картковому рахунку № НОМЕР_1 не міститься жодних відомостей про те, що позичальнику на картковий рахунок встановлюється кредитний ліміт за тарифним пакетом «До зарплати».
Дослідивши заяву про зміну умов кредитування за кредитним лімітом, судом встановлено, що вказана заява, яка підписана ОСОБА_1 , взагалі не містить дати узгодження відповідних умов.
З наданих банком виписок по картковому рахунку вбачається, що 
ОСОБА_1 користувався кредитними коштами у період з 01 жовтня 2013 року по 31 грудня 2013 року, що не узгоджується з жодною з дат укладення кредитного договору - ні 15 лютого 2013 року, ні 31 січня 2014 року.
Долучена до матеріалів справи згода фізичної особи-суб`єкта кредитної історії та згода-повідомлення суб`єкта персональних даних на обробку та передачу його персональних даних до бази «База клієнтів та контрагентів», які підписані 
ОСОБА_1 31 січня 2014 року, не підтверджують факту укладання такого договору та не визначають його істотних умов.
23 березня 2018 року між ТОВ «ФК «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ПАТ «Актабанк» укладено договір про відступлення прав вимоги № 2. 
Відповідно до п. 2.1 договору, в порядку та на умовах, визначених в цьому Договорі, Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні банку, а Новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, включаючи права вимоги до правонаступників Боржників, спадкоємців Боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржників або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки та договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору. Новий кредитор сплачує плату за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим Договором.
Згідно із Витягом з Додатку № 1 до Договору № 2 про відступлення права вимоги
від 23 березня 2018 року до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» від ПАТ «Актабанк» перейшло право вимоги за кредитним договором від 31 січня 2014 року 
№ 171918.
Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).
Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача.
Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає.
Оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що між ПАТ «Актабанк» та відповідачем дійсно укладався кредитний договір від 
31 січня 2014 року № 171918, за невиконання умов якого ТОВ «ФК «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд стягнути з ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 14 349,64 грн, колегія суддів дійшла висновку про недоведеність заявлених позивачем позовних вимог, а відтак висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову є правильним та обґрунтованим.
Аргументи наведені у апеляційній скарзі, є аналогічними аргументам наведеним у позовній заяві, які стосуються фактичних обставин справи, які судом першої інстанції та судом апеляційної інстанції було перевірено та не свідчить про порушення судом норм матеріального та процесуального права.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 
18 липня 2006 року).
 
Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги
 
Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має правозалишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до частин першої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.
 
Щодо судових витрат
 
Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.
Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383 ЦПК України, суд,-
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» - залишити без задоволення.
Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 08 квітня 2021 року залишити без змін.
Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.
 
Суддя-доповідач                                          А. М. Стрижеус
Судді:                                                            Л. Д. Поливач
                                                                                  О. І. Шкоріна