ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
13 квітня 2021 року м. Херсон
номер справи: 766/17622/20
номер провадження: 22-ц/819/687/21
Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого (суддя-доповідач) Склярської І.В.,
суддів: Пузанової Л.В.,
Чорної Т.Г.,
секретар   Боровикова О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу   ОСОБА_1 , який діє від імені  ОСОБА_2  на  заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Булах Є.М. від 22 лютого 2021 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 , який діє від імені  ОСОБА_2  до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами»;  третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Табінський Олег Володимирович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,
в с т а н о в и в:
04 листопада 2020 року представник заявника через систему «Електронний суд» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому просив визнати виконавчий напис від 21 січня 2020 року, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М., зареєстрований в реєстрі за № 1291, таким, що не підлягає виконанню; стягнути з відповідача на користь позивача грошові суми, стягнені за виконавчим написом та судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката в сумі 16816, 00 грн..
В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 21 січня 2020 приватним нотаріусом Київського МНО Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_2 на користь ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» 20 801, 52 грн, що складається з: заборгованості за тілом кредиту – 5 687, 77 грн.; заборгованості за несплаченими процентами та комісією – 2 563, 75 грн.; заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею – 12 400, 00 грн.; витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису – 150, 00 грн.
Виконавче провадження № 62436738 з примусового виконання виконавчого напису відкрито 03.07.2020.
Вказаний виконавчий напис позивач вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки вчинений з порушенням ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 щодо умов вчинення виконавчого напису, а саме від дня виникнення права вимоги АТ «Альфа Банк» до дня вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років, оскільки право вимоги вже існувало в грудні 2013 року.
Крім того, за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, не входить до переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, тому за такими договорами не може відбуватись стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса.
За викладених обставин, позивач вважав наявність підстав для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.
До позовної заяви адвокатом додано попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і очікує понести в Херсонському міському суді Херсонської області (а.с.14).
22.02.2021 адвокат позивача надав суду першої інстанції заяву щодо судових витрат, договір про надання правової допомоги, акт здавання- приймання виконаних робіт (послуг), рахунок від 22.02.2021 на суму 16 816 грн. (а.с.83-86).
Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 22 лютого 2021 року позовні вимоги ОСОБА_2  задоволено. Суд ухвалив: Виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем 20 січня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 1291, про стягнення на користь ТзОВ «Фінансова Компанія Управління Активами» на користь з ОСОБА_2 за період з 08.10.2016 року по 20.01.2020 року включно на загальну суму 20 801, 52 грн. за кредитним договором №500247710 від 20.12.2011 року - визнати таким, що не підлягає виконанню. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Управління активами» (ЄДРПОУ 35017877, місцезнаходження: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд. 9-А, оф. 203) в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 просить рішення суду в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу в сумі 16 816 грн. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що висновок суду першої інстанції про відсутність платіжного документу про сплату позивачем цих витрат , як підстави для відмови у їх стягненні не ґрунтується на нормі ч.8 ст. 141 ЦПК України, а також зроблений судом без урахування сталої судової практики Верховного Суду та рішення Європейського Суду у справі «Бєлоусов проти України» у п.115 якого Суд зазначив наступне: «Суд зазначає, що хоча заявник ще не сплатив адвокатський гонорар, він має сплатити його згідно із договірними зобов`язаннями. Як видно з матеріалів справи п. Бущенко представляв заявника протягом провадження у Суді, отже, має право висувати вимоги щодо сплати гонорару згідно з договором»
Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив. У судове засідання суду апеляційної інстанції представник відповідача та третя особа не з`явилися.
Заслухавши доповідача, адвоката позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.
Суд першої інстанції, відмовляючи у стягненні з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 16816, 00 грн., виходив з того, що документ про сплату витрат на правову допомогу на користь адвоката є одним із обов`язкових платіжних документів на підтвердження обґрунтованості відшкодування витрат на правничу допомогу, а сторони у договорі № 2020/32 про надання правової допомоги від 13.10.2020 року не обумовили застереження, щодо строків оплати витрат на правову допомогу, внаслідок чого неможливо встановити дійсний розмір понесених позивачем витрат на правову допомогу в сумі 16816, 00 грн. у даній справі, що є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення витрат понесених позивачем на оплату професійної правничої допомоги з відповідача. 
Згідно п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Так, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат, зокрема: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України, встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п. 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), п. 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), п. 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01) п.268 рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) .
За висновками Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі №755/9215/15-ц при розгляді справи судом питання про відшкодування витрат на правничу допомогу учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань і саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.
Разом з тим, матеріали цивільної справи свідчать, що відповідач не направляв до суду першої інстанції будь-які заперечення, аргументи, пояснення, міркування, в тому числі і щодо судових витрат на правничу допомогу. Не надані такі заперечення і суду апеляційної інстанції.
Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. 
Так, згідно з п.4 ч.1 ст.1 закону «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5.07.2012 №5076-VI договір про надання правової допомоги — домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
У п. 9 ч.1 ст.1 закону №5076-VI установлено:
представництво — вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.
Інші види правової допомоги — види адвокатської діяльності щодо надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6 ч.1 ст.1 закону №5076-VI).
Відповідно до ст.19 закону №5076-VI видами адвокатської діяльності є:
надання правової інформації, консультацій та роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави;
складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру;
захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного,
засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування в кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адмінвідповідальності під час розгляду справи про адмінправопорушення;
надання правової допомоги свідку в кримінальному провадженні;
представництво інтересів потерпілого під час розгляду справи про адмінправопорушення, прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача в кримінальному провадженні;
представництво інтересів фіз- і юросіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших держорганах, перед фіз- та юрособами;
представництво інтересів фіз- і юросіб, держави, органів держвлади, органів місцевого самоврядування в іноземних, міжнародних судових органах, якщо іншого не встановлено законодавством іноземних держав, статутними документами міжнародних судових органів та інших міжнародних організацій або міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана ВРУ;
надання правової допомоги під час виконання та відбування кримінальних покарань.
Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
В підтвердження обґрунтованості понесення витрат на професійну правничу допомогу в сумі 16816, 00 грн., позивачем до матеріалів справи долучено: ордер серії АО № 101896, виданий 04.11.2020 року адвокатом Крижановським М.М. на надання правової допомоги ОСОБА_2 (а.с.9), договір №2020/32 про надання правової допомоги, укладений 13.10.2020 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (а.с. 84); акт № 2020/32/1 здавання-приймання виконаних робіт (послуг) від 22.02.2021 (а.с. 85), рахунок № 2020/32/1 від 22.02.2021 у на оплату правничої допомоги у справі № 766/17622/20, згідно з договором про надання правової допомоги № 2020/32 від 13.10.2020 та актом № 2020/32/1 від 22.02.2021 на суму 16816, 00 грн. (а.с. 86).
Детальний опис виконаних робіт (наданих послуг) містить наступні види послуг: складання адвокатського запиту та його надіслання приватному виконавцю; ознайомлення із відповіддю на адвокатський запит та з доданими до нього документами; огляд законодавства, що регулює спірні відносини та ознайомлення з правовими позиціями судів вищих інстанцій у спірних відносинах у аналогічних справах; сканування документів, підготовка та подання до суду позовної заяви з додатками, підготовка та подання до суду заяви про забезпечення позову, участь у судових засіданнях. В опису зазначені витрати години часу та вартість відповідно до умов договору. 
Разом з тим, враховуючи вищенаведені норми матеріального та процесуального закону, сканування документів та безпосередньо подання до суду позовної заяви з додатками та заяви про забезпечення позову, які подані через систему «Електронний суд» не можуть бути віднесені до жодного з видів правничої допомоги, які передбачені в ст. ст. 1, 19 закону № 5076-VI. А тому витрати на здійснення вказаних видів робіт не можуть бути відшкодовані, як витрати на професійну правничу допомогу. 
Також, матеріали справи свідчать про те, що адвокат Крижановський М.М. участі в судових засіданнях не брав, проте витрати часу та вартість за це визначена у акті здавання -приймання виконаних робіт у розділі детальний опис виконаних робіт.
За викладених обставин, сканування та подання заяв, вартість яких обрахована судом у сумі 1051 грн. з урахуванням часу на їх виконання -30 хв., а також вартість участі у судових засіданнях в сумі 4 204 грн. не можуть бути стягнути з відповідача у якості правничої допомоги, а отже до стягнення підлягає сума 11 561 грн. (16816 – 4 204 – 1051 грн.).
Висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення витрат на правову допомогу внаслідок відсутності платіжного документу про їх сплату та не визначення договором строку їх сплати не гуртуються на нормах процесуального закону, оскільки виходячи з положень ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат встановлюється і у разі коли особа має їх сплатити. Отже, відшкодуванню підлягають витрати на правову допомогу незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376,3 82 ЦПК України, суд,

                        постановив:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , який діє від імені ОСОБА_2 задовольнити частково.
Заочне рішення Херсонського міського суду Херсонської області від  22 лютого 2021 року в частині відмови у стягненні витрат на правову допомогу скасувати, ухвалити в цій частині нове судове рішення.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінасова компанія Управління активами» (ЄДРПОУ 35017877, місцезнаходження: 08200, Київська обл. м. Ірпінь, вул. Стельмаха, буд.9-А, оф.203) на користь ОСОБА_2 , від імені якого діє ОСОБА_1 , витрати на правову допомогу в сумі 11 561 грн. (одинадцять тис. п`ятсот шістдесят одна грн.)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                            І.В. Склярська

Судді:                                                          Л.В. Пузанова

                                             Т.Г. Чорна 

Повний текст постанови складений 15 квітня 2021 року.

Суддя                                         І.В. Склярська