ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2021 р.	Справа № 641/468/21	
Другий апеляційний адміністративний суд у складі:
Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,
Суддів: Спаскіна О.А. ,  П`янової Я.В. ,
за участю секретаря судового засідання Мироненко А.А.
          розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 р. (ухвалене  суддею  Чайка І.В.) по справі № 641/468/21за позовом           ОСОБА_1  до          Департаменту патрульної поліції                  
про скасування постанови,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1  звернувся до суду з адміністративним позовом  позовом до інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Котьолкіна А.О., в якому просив скасувати постанову серії ДП18 №669578 від 15.01.2021 р.  про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 8 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення (в подальшому – КУпАП)  та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.,  винесене відповідачем. 
Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.02.2021 р. замінено відповідача інспектора взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Котьолкіна А.О. на Департамент патрульної поліції.
Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова  від 10.03.2021 р.  у задоволенні позову відмовлено. 
Не погодившись із рішенням суду першої інстанції,  позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова  від 10.03.2021 р.  та прийняти постанову, якою  задовольнити позовні вимоги. 
В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме, вимог: Закону України «Про Національну поліцію», КУпАП; Митного  кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому – КАС України), та на не відповідність висновків суду обставинам справи, оскільки відповідачем порушено процедуру притягнення його до відповідальності, так як відповідачем не складався протокол про адміністративне правопорушення та на відеозаписі з нагрудної відеокамери поліцейського зафіксовано лише процедуру розгляду справи, а не факт вчинення правопорушення. Крім того вказаний відеозапис має технічні недоліки та не місить обов`язкових реквізитів. 
У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про  дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином.
Згідно із до ч. 4 ст. 229, ч. 2  ст. 313 КАС України, у зв`язку з неявкою в судове  засідання  всіх учасників справи, фіксування судового засідання  за допомогою технічного запису не здійснювалося.
Відповідно до ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не  підлягають задоволенню з наступних підстав.
Судовим розглядом встановлено, що 15.01.2021 р. інспектором взводу № 1 роти № 2 батальйону № 4 Управління патрульної поліції Харківської області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Котьолкіним А.О., винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 № 669578, якою ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.  за ч. 8  ст. 121 КУпАП, за те, що він 15.01.2021 р. о 18.20  год. керував  транспортним засобом  «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Польша,  у м. Харків, пр. Гагаріна, 26, до  якого встановлені обмеження Митним кодексом України (в подальшому – МК України), транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасове ввезене терміном до 1 року,  а згідно бази ІПНП транспортний засіб ввезено 26.09.2018  р. AYAYDA SHADI та передано керування ОСОБА_1 , який не переміщував транспортний засіб у митний режим тимчасово ввезення, чим порушив вимоги ст. 380 МК України та ст. 31 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-ХІІ (в подальшому  – Закон № 3353).
Не погоджуючись із вищевказаною постановою відповідача у справі про адміністративне правопорушення, позивач звернувся до суду із цим позовом.
Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що  оскаржувана  постанова обґрунтована, прийнята на підставі вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим не підлягає скасуванню.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав. 
Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно із п.п. 8, 11 ч. 1 ст. 23 Закону України “Про Національну поліцію”, поліція відповідно до покладених на неї завдань: у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання; регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.
Пунктом 10 частини 1 статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту, а також у разі, якщо водій порушив правила дорожнього руху України.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Згідно із ч. 1 ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають, серед іншого, справи про адміністративні правопорушення, передбачені ст. 121 цього Кодексу.
Стаття 14 Закону № 3353 зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п. 30.1 Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 р., власники механічних транспортних засобів і причепів до них повинні зареєструвати (перереєструвати) їх в уповноваженому органі МВС або провести відомчу реєстрацію в разі, якщо законом установлена обов`язковість проведення такої реєстрації, незалежно від їхнього технічного стану протягом 10 діб з моменту придбання (отримання), митного оформлення або переобладнання чи ремонту, якщо необхідно внести зміни до реєстраційних документів.
Згідно із ч. 8 ст. 121 КУпАП,  керування водієм транспортним засобом, щодо якого порушено обмеження, встановлені МК України, а саме: порушено строки його тимчасового ввезення та/або переміщення в митному режимі транзиту; транспортний засіб використовується для цілей підприємницької діяльності та/або отримання доходів в Україні; транспортний засіб передано у володіння, користування або розпорядження особі, яка не ввозила його на митну територію України або не поміщувала в митний режим транзиту, - тягне за собою накладення штрафу на водія в розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 1 статті 380 МК України встановлено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року.
Як вбачається із постанови серії  ДП18 № 669578 від 15.01.2021 р.   ОСОБА_1  притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 8500 грн.  за ч. 8  ст. 121 КУпАП, за те, що він 15.01.2021 р. о 18.20 год., керував транспортним засобом  «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , країна реєстрації Польша,  у м. Харків, пр. Гагаріна, 26, до якого встановлені обмеження  МК України, транспортний засіб перебуває на території України з порушенням строків перебування в режимі тимчасове ввезене терміном до 1 року.
Довідкою Управління патрульної поліції в Харківській області Департаменту патрульної поліції  підтверджено, що згідно із  відомостей, внесених до інформаційно - телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції України" автомобіль «VOLKSWAGEN PASSAT», державний номер НОМЕР_1 , VIN: НОМЕР_2 , країна реєстрації Польша, ввезений на територію України 26.09.2018 р., пункт пропуску "Гоптівка-Нехотєєвка", при  тимчасовому ввезенні до 1 року, громадянином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Враховуючи дату складання оскаржуваної постанови (15.01.2021 р.) та дату ввезення автомобіля «VOLKSWAGEN PASSAT» номер НОМЕР_1 (26.09.2018 р.), тобто, більш ніж 1 рік,  суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції  про наявність порушення позивачем ч. 8 ст. 121 КУпАП.
Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції  погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана  постанова обґрунтована  та не підлягає скасуванню. 
Щодо доводів апелянта про недопустимість  відеопоказів по  справі, суд апеляційної інстанції вважає їх помилковими з наступних підстав. 
Відповідно до  ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Згідно із ст. 31 Закону України "Про Національну поліцію", полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.
 Статтею 40 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; забезпечення дотримання правил дорожнього руху.
Згідно із ч. 2 ст. 283 КУпАП, постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, яким зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу (ч. 3 ст. 283 КУпАП).
Судовим розглядом встановлено, що відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП, в оскаржуваній  постанові про адміністративне правопорушення зазначено технічний засіб, яким здійснено відеозапис (бодікамера ZМ0074), тобто із  зазначенням назви та номеру приладу, у зв`язку з чим суд апеляційної інстанції вважає помилковими  доводи апелянта про відсутність у постанові назви або моделі технічного засобу, яким зафіксовано адміністративне правопорушення.
Доводи апелянта, що відповідачем порушено процедуру розгляду справи про адміністративне  правопорушення  та притягнення його до відповідальності, суд апеляційної інстанції вважає  помилковими з наступних підстав. 
Відповідно до  ч.ч. 2, 3  ст. 258 КУпАП, протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).
Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.
Згідно із ч. 5 ст. 258 КУпАП,  якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог  статті 256  цього Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3  цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.
Відповідно до ч. 4 розд. І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 № 1395, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 10.11.2015 р.  № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.
Таким чином, оскільки позивачем вчинено адміністративне правопорушення, яке передбачене ч. 8  ст. 121 КУпАП та  є правопорушенням у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване у режимі відеозапису, обов`язку скласти в даному випадку протокол про адміністративне правопорушення інспектор поліції не мав, а тому доводи апелянта на відсутність складеного протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу порушення відповідачем процедури розгляду адміністративної справи, суд апеляційної інстанції вважає  помилковими.
Щодо інших доводів  апелянта суд зазначає, що вони спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням. 
Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Hirvisaari v. Finland” від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі “Ruiz Torija v. Spain” від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Таким чином, суд апеляційної інстанції, переглянувши, у межах апеляційної скарги, рішення суду першої інстанції, вважає, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, ретельно дослідив наявні докази, дав їм належну оцінку та прийняв законне та обґрунтоване рішення відповідно до  вимог матеріального та процесуального права.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова  від 10.03.2021 р.  – без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням  норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 243, 271, 286, 308, 316, 322, 325,  326,  328, 329 КАС України, суд, - 

ПОСТАНОВИВ:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1  залишити без задоволення.
Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.03.2021 по справі № 641/468/21  залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку  до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		О.В. Присяжнюк	
Судді	   	О.А. Спаскін    Я.В. П`янова