КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа №359/1063/21
Апеляційне провадження №33/824/2462/2021
 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
 
20 травня 2021 року                                                   місто Київ
Київський апеляційний суд у складі головуючого - судді Сержанюка А.С.,  із участю секретаря Ткаченко Ю.М.,  розглянувши матеріали адміністративної справи у місті Києві за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Бориспільського міськрайонного суду   міста Києва від 08 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення,
 
                                           В С Т А Н О В И В :
 
Постановою Бориспільського міськрайонного суду   міста Києва від 08 лютого 2021 року ОСОБА_1  визнано винним у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170   грн, та стягнено судовий збір в розмірі 454 грн.
На обґрунтування ухваленого судового рішення місцевий суд, зокрема, зазначив наступне. 
06.02.2021 року в 00 годин 25 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання - в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини насильство в сім`ї, а саме умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погрози фізичною розправою, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
У судове засідання ОСОБА_1  не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи.

Крім того, інформація щодо дати, часу та місця розгляду справи була розміщена на офіційному веб-сайті Бориспільського міськрайонного суду Київської області із якою мав можливість ознайомитись ОСОБА_1 . 

Причини неявки невідомі, будь-яких заяв щодо поважності причин неявки до суду не надіслав, заяв про відкладення розгляду справи до суду також не надходило. 

У зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 268 КУпАП, суддя прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності особи, яка притягується до адміністративної відповідальності.

Суддя, встановивши обставини, передбачені ст. 280 КУпАП, дослідивши письмові докази, що передбачені 251 КУпАП, прийшов до висновку, що ОСОБА_1 своїми діями вчинив домашнє насильство, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні даного правопорушення підтверджується, дослідженими в судовому засіданні, письмовими доказами: даними, що містяться в протоколі про адміністративне правопорушення серії АА №058030 від 06.02.2021 р., який складений уповноваженою на те особою, а його зміст у повній мірі відповідає вимогам ст. 256 КУпАП, з яким    ОСОБА_1 ознайомлений, та який ним власноручно підписаний ( а.с. 2 ); протоколом ОД №002254 про адміністративне затримання від 06.02.2021 р. за ч. 1 ст. 161 КУпАП, ч. 2 ст. 262 КУпАП ( а.с. 3 ); протоколом прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення або таке, що готується від 06.02.2021 ( а.с. 4 ); письмовими поясненнями потерпілої від 06.02.2021 р. ( а.с. 5); письмовими поясненнями правопорушника від 06.02.2021 р. ( а.с. 6 ); рапортом інспектора поліції ( а.с.7 ); відеозаписом з нагрудних камер поліцейських батальйону патрульної поліції в місті Бориспіль УПП у Київській області ДПП, яким явно підтверджуються обставини, зазначені в протоколі про адміністративне правопорушення ( а.с.8 ).
 Дані, що містяться у зазначених джерелах доказів, повністю відповідають фактичним обставинам справи та вказують на вину   ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення.
З огляду на вищевикладене, аналізуючи докази по справі з точки зору їх допустимості, об`єктивності та достатності, за відсутності будь-яких істотних суперечностей, суддя приходить до висновку, що вина   ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, доведена повністю.
Диспозицією ч. 1 ст. 173-2 КУпАП передбачена відповідальність за вчинення домашнього насильства, насильства за ознакою статі, тобто умисне вчинення будь-яких діянь (дій або бездіяльності) фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування насильства, що не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдана шкода фізичному або психічному здоров`ю потерпілого, а так само невиконання термінового заборонного припису особою, стосовно якої він винесений, або неповідомлення уповноваженим підрозділам органів Національної поліції України про місце свого тимчасового перебування в разі його винесення.
Об`єктивна сторона правопорушення полягає в умисному вчиненні будь-яких дій фізичного, психологічного чи економічного характеру (застосування фізичного насильства, що не завдало фізичного болю і не спричинило тілесних ушкоджень, погрози, образи чи переслідування, позбавлення житла, їжі, одягу, іншого майна або коштів, на які потерпілий має передбачене законом право, тощо), внаслідок чого могла бути чи була завдано шкода фізичному або психологічному здоров`ю потерпілого.
Відповідно до ст. 1 ЗУ "Про запобігання та протидію домашньому насильству", домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.
Психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи.
Отже, суд прийшов до висновку про те, що в діях   ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.173-2 КУпАП, вина якого знайшла своє підтвердження і в його діях є склад зазначеного адміністративного правопорушення.
Своїми діями, які виявилися у вчиненні насильства в сім`ї, проявом якого були дії психологічного характеру у вигляді словесних образ у формі нецензурної лайки по відношенню до одного із членів сім`ї правопорушника, а саме дружини, внаслідок яких могла бути завдана шкода її психічному здоров`ю,   ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, ознаки якого передбачені ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При накладенні стягнення судом враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Відповідно до статті 23 КУпАП, адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з метою виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержання законів України, поваги до правил співжиття, а також запобігання вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами.
Зважаючи на викладене, з урахуванням матеріалів справи, особи правопорушника, ступеня його вини, обставин та характеру вчиненого правопорушення, його наслідків, відсутності обтяжуючих відповідальність обставин, а також те, що тяжких наслідків не настало, суд дійшов висновку, що до правопорушника доцільно застосувати адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 грн. 
Крім того, відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" слід стягнути із  ОСОБА_1 , на якого накладено адміністративне стягнення, судовий збір в розмірі 454 грн. 
Не погоджуючись із вказаною постановою місцевого суду,        ОСОБА_1  подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити йому строк апеляційного оскарження судового рішення, яке скасувати та закрити провадження в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247  КУпАП. 
В обґрунтування своїх вимог апелянт посилається на те, що постанова судді є незаконною та необґрунтованою, ухвалена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 9, 173-2, 245, 251, 252, 268, 280, 283  Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, положень Європейського законодавства.
Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність та обґрунтованість винесеної постанови, заслухавши пояснення  ОСОБА_1 , його захисника - Шапортової Н.І., потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Новікової О.О., дослідивши докази по справі, вважає за необхідне задовольнити апеляційні вимоги частково, з огляду на наступне.
Як правильно встановив місцевий суд, 06.02.2021 року в 00 годин 25 хвилин ОСОБА_1 за місцем свого проживання - в будинку АДРЕСА_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вчинив відносно своєї дружини  ОСОБА_2 насильство в сім`ї, зокрема, умисні дії психологічного характеру, що полягало у висловлюванні в її сторону нецензурною лайкою та погроз фізичної розправи, внаслідок чого могла бути завдана шкода психологічному здоров`ю потерпілої, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
Обставини названого правопорушення, з точки зору суду другої інстанції, повністю підтверджуються зазначеними судом першої інстанції доказами згідно ст. 251 КУпАП, яким дана належна оцінка з дотриманням положень ст. 252 КУпАП.
Вина правопорушника, окрім цього, підтверджується поясненнями в суді апеляційної інстанції потерпілої ОСОБА_2 , її представника - адвоката Новікової О.О., переглянутими відеоматеріалами, які містяться в справі               ( а.с. 8 ), та узгоджуються з іншими доказами в їх сукупності.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне скасувати судове рішення з огляду на порушення місцевим судом положень ч. 2 ст. 268 КУпАП, згідно якої при  розгляді цієї справи присутність особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, є обов`язковою.
Відповідно  до тексту  оскаржуваної постанови, ОСОБА_1  в судове засідання не з`явився і справа розглянута за його відсутності.
Унаслідок чого правопорушник був позбавлений можливості реалізувати свої права, передбачені ч. 1 ст. 268 КУпАП, що на переконання апеляційного суду є обов`язковою підставою для скасування судового рішення місцевого суду.
  Згідно пункту 4 Рішення Конституційного Суду України від 22 грудня 2010 року №23-рп/2010конституційний принцип правової держави передбачає встановлення правопорядку, який повинен гарантувати кожному утвердження і забезпечення прав і свобод людини (статті 1, 3, частина друга статті 19 Основного Закону України). Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: ... юридична відповідальність особи має індивідуальний характер (частина друга статті 61); обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь (частина третя статті 62); конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (частина перша статті 64). 
Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про порушення положень ст. 268 КУпАП знайшли своє підтвердження, а тому його вимоги про скасування судового рішення є обґрунтованими.
Що ж до інших доводів апелянта, зокрема, про незаконність та необґрунтованість постанови, яка винесена з порушеннями норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 9, 173-2, 245, 251, 252, 268, 280, 283  Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 62 Конституції України, положень Європейського законодавства, то вони, з точки зору суду другої інстанції, не відповідають дійсності та не спростовують висновок місцевого суду про винність правопорушника у скоєнні діяння, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП.
При цьому, на день розгляду справи апеляційним судом, строк накладення адміністративного стягнення  сплинув, а тому постанову необхідно скасувати і винести по справі нову, якою закрити провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за закінченням  на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу.
Суд апеляційної інстанції, окрім іншого, вважає за необхідне поновити ОСОБА_1 , який звертається до суду повторно ( а.с. 20 ), строк апеляційного оскарження постанови  Бориспільського міськрайонного суду   міста Києва від 08 лютого 2021 року з огляду на поважність причин його пропуску та з метою дотримання положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
При цьому, апеляційний суд також вважає за необхідне відмітити, що Європейський суд з прав людини наголошує, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ( рішення ЄСПЛ у справі «Проніна проти України» від 18 липня 2006 року ).
Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 268, 293,  294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, апеляційний суд
 
                                             П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково і поновити йому строк оскарження судового рішення.
Постанову    Бориспільського міськрайонного суду   міста Києва від 08 лютого 2021 року у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 173-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення скасувати і винести по справі нову, якою закрити провадження в справі на підставі п. 7 ст. 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення за закінченням  на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й   оскарженню не підлягає.

 

         Головуючий                                              А.С.  Сержанюк