ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4050/21 Справа № 173/1830/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Петрюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2021 року Дніпровський Апеляційний суд у складі:                  головуючого - судді Ткаченко І.Ю.
               суддів        - Деркач Н.М., Пищиди М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в м. Дніпро цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів
за апеляційною скаргою ОСОБА_2 
на рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року,- 

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2021 року позивач ОСОБА_1 , з позовом про розірвання шлюбу і про стягнення аліментів до відповідача ОСОБА_2 . Згідно заявлених позовних вимог позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 12 квітня 2019 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі 2000.00 грн., які підлягають індексації, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дати пред`явлення позову і до повноліття дитини, стягнути з відповідача аліменти на утримання матері до досягнення дитиною трирічного віку в твердій грошовій сумі 2000.00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на наступне. 12 квітня 2019 року вона уклала шлюб з відповідачем по справі, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29. В період шлюбу у них народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюбні відносини між ними протягом останнього часу поступово погіршувались. На даний час кожен з них проживає власним життям та своїми інтересами. Фактично сім`я припинила своє існування. Причиною розпаду сімейних відносин стало відсутність взаємопорозуміння між ними, наявність діаметрально протилежних поглядів на шлюб та сім`ю. На час пред`явлення позову між нею та відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання дитини. Її матеріальне становище не дозволяє самостійно утримувати дитину. Крім того вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку, тому сама потребує матеріального утримання, яке відповідачем не надається, що й стало причиною звернення до суду (а.с.1-6).

Рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу і стягнення аліментів – задоволено частково.
Шлюб, зареєстрований 12 квітня 2019 року Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції в Дніпропетровської області, актовий запис № 29 між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 , і ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованою за адресою: АДРЕСА_2 – розірвано.
Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище, обране при реєстрації шлюбу - ОСОБА_4 .
Після набрання рішенням законної сили його копію направити Верхньодніпровському районному відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Витрати за реєстрацію розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану покласти на ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 .
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 повернути з державного бюджету 50% судового збору, сплаченого відповідно до квитанції № 23982 від 20 жовтня 2020 року в АТ «Ощад Банк» в сумі 420 (чотириста двадцять) грн.., 40 коп. оригінал квитанції знаходиться в матеріалах цивільної справи №173/1830/20 (провадження № 2/173/3/2021
В іншій частині понесені судові витрати по сплаті судового збору за позовними вимогами про розірвання шлюбу покласти на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 аліменти на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 на утримання доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі 1 500,00 грн., з наступною щорічною індексацією відповідно до закону, щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року і до повноліття дитини.
Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання матері, до досягнення донькою - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 трирічного віку в твердій грошовій сумі 1 000.00 (одна тисяча) грн.., щомісячно, починаючи стягнення з 21 жовтня 2020 року і до 12 вересня 2022 року, тобто до досягнення дитиною трирічного віку.
Рішення суду в межах платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
В задоволенні решти позовних вимог про стягнення аліментів — відмовлено, також вирішено питання щодо судових витрат (а.с.35-40).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду 1 інстанції в частині задоволених позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку та ухвали в цій частині нове рішення, яким відмовити у задоволенні вказаних вимог (а.с.48-50).

Враховуючи, що апелянтом фактично оскаржується рішення суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість судового рішення в частині, яка оскаржується. В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, а відповідно й апеляційним судом – не перевіряється.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині залишити без змін, виходячи з наступних підстав.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу суду - залишити без змін.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 квітня 2019 року сторони уклали шлюб, який був зареєстрований Верхньодніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 29 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб.
В період шлюбу у сторін народилася донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому сторони записані батьками дитини.
Сторони спільно не проживають та судом приймається рішення про розірвання шлюбу між ними. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини та дружини в добровільному порядку не надає, що відповідачем не заперечується. 

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, врахувавши фактичні обставини справи, визначив їх розмір в твердій грошовій сумі у розмірі по 1000,00 грн.

Із вказаними висновками суду 1 інстанції колегія суддів погоджується виходячи з наступного.
Так, згідно ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом.
Відповідно до ч. 2,4,6 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.
Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного (шестирічного) віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Судом встановлено, що малолітня донька проживає разом з позивачкою, що не заперечує відповідач. Позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а тому відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Доводи апеляційної скарги, щодо того, що позивачка не надала жодних доказів того, що відповідач спроможен надавати їй допомогу, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки право на аліменти до досягнення дитиною трирічного віку належить дружині.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Позивач не працює, знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною, натомість відповідач є молодим за віком та працездатним, доказів того, що за станом здоров`я відповідач не має змоги працювати, останнім не надано, що свідчить про можливість отримувати дохід та, відповідно, надавати матеріальну допомогу позивачу. 
Надана копія УЗД обстеження колегією суддів не приймається до уваги, скільки таке обстеження не є висновком лікаря.

У зв`язку з наведеними обставинами та враховуючи вище наведені норми Закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача до досягнення дитиною 3-х річного віку у визначеному судом розмірі. 
Колегія суддів вважає, що справа розглянута всебічно, встановлені правовідносини, що склалися між сторонами, яким надана вірна правова оцінка, досліджені наявні докази, висновки суду першої інстанції обґрунтовані чинними нормами матеріального права.

Апелянт не скористався наданими йому правами, не обґрунтував свої позовні вимоги та доводи апеляційної скарги, не надав суду доказів на їх підтвердження, а згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках, а відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана надати суду докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Інші доводи, приведені в апеляційній скарзі зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду 1 інстанції, яким у досить повному обсязі з`ясовані права та обов`язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка. Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення – не встановлено, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду відповідає вимогам ст. 263, 264 ЦПК України, і його слід залишити без змін в оскарженій частині.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачем у зв`язку з переглядом судового рішення, розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, апеляційний суд, - 

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 12 січня 2021 року в оскарженій частині – залишити без змін.        

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: