ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116, (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" червня 2021 р.                               Справа№ 910/18824/20
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Яковлєва М.Л.
суддів:            Шаптали  Є.Ю. 
          Куксова В.В. 

Розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи матеріали апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз"                                                                            
на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021, повний текст якого складено 11.02.2021
у справі №910/18824/20 (суддя Ломака В.С.)
за позовом товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська енергопостачальна компанія"                                                   
до товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз"                                                                                      
про стягнення 74 955,90 грн.                                                                                                                                

                                                  В С Т А Н О В И В :
У листопаді 2020 року товариство з обмеженою відповідальністю "Миколаївська енергопостачальна компанія" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом про стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" (далі - відповідач) заборгованості за спожиту останнім протягом липня-серпня 2020 року електричну енергію в сумі 66 671,12 грн, а також 6 753,10 грн пені та 1 531,68 грн 3 % річних, нарахованих внаслідок несвоєчасного проведення відповідачем розрахунків за електричну енергію, спожиту ним у квітні-серпні 2020 року.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором №44/4863 про постачання електричної енергії споживачу від 01.07.2019, внаслідок чого за ним утворилась заборгованість та виникли підстави для нарахування 3 % річних та пені.  
Рішенням Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 позовні вимоги задоволено та присуджено до стягнення з товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" на користь товариства з обмеженою відповідальністю "Миколаївська енергопостачальна компанія" 66     671,12 грн основного боргу, 6     753,10 грн пені, 1     531,68 грн 3% річних та 2     102,00 грн витрат по сплаті судового збору.
Приймаючи вказане рішення суд першої інстанції виходив із того, що позивачем доведено обґрунтованість підстав на які він посилається заявляючи позовні вимоги.  
Не погодившись з прийнятим рішенням суду, відповідач звернувся до Північного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 та прийняти нове судове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та закрити провадження у справі. 
В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на те, що оскаржуване судове рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а висновки викладенні у ньому не відповідають обставинам справи та наданим документам. 
Скаржник стверджує, що станом на 08.07.2020 споживання електроенергії було припинено, а тому відсутні підстави для нарахування заборгованості за період, коли він не отримував та не міг отримувати такі послуги.  
Разом з тим, скаржник визнає борг, що виник за період до 08.07.2020, однак нарахування боргу та штрафних санкцій за період, коли такі послуги не отримувалися та отримуватися не могли, являється протиправним.    
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021, справу №910/18824/20 передано на розгляд колегії суддів у складі: Яковлєв М.Л. - головуючий суддя; судді: Шаптала Є.Ю., Куксов В.В.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.03.2021 витребувано у Господарського суду міста Києва матеріали справи №910/18824/20 та відкладено вирішення питань, пов`язаних з рухом апеляційної скарги,      до надходження матеріалів справи.
22.03.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від Господарського суду міста Києва надійшли матеріали даної справи.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 залишено без руху, а також повідомлено товариство з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" про право на усунення встановлених при поданні апеляційної скарги недоліків протягом 10 днів з дня вручення ухвали про залишення апеляційної скарги без руху.  
06.04.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від скаржника надійшло клопотання про усунення недоліків, шляхом подання клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.04.2021 поновлено товариству з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20; зупинено дію рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 до перегляду його в апеляційному порядку; відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20; розгляд апеляційної скарги товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 ухвалено здійснювати у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.  
21.05.2021 через відділ документального забезпечення Північного апеляційного господарського суду від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити її без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін, як таке, що прийнято у повній відповідності до вимог законодавства України.
Згідно із ст.269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
          Колегія суддів, беручи до уваги межі перегляду справи у апеляційній інстанції, обговоривши доводи апеляційних скарг та відзиву, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті оскаржуваного судового рішення, дійшла до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, а оскаржуване судове рішення не підлягає скасуванню чи зміні, з наступних підстав.
Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 312 від 14.03.2018 (далі - Правила/ПРРЕЕ).
Так, пунктом 1.2.7. Правил встановлено, що постачання електричної енергії здійснюється електропостачальником на підставі договору про постачання електричної енергії споживачу, який розробляється електропостачальником на основі Примірного договору про постачання електричної енергії споживачу та укладається в установленому цими Правилами порядку.
Позивач є електропостачальником та отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу, що підтверджується постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, № 429 від 14.06.2018.
Пунктом 1.2.15. Правил встановлено, що укладення, внесення змін, продовження строку дії чи розірвання будь-якого із договорів, передбаченого цими Правилами, здійснюється відповідно до вимог законодавства та цих Правил. Для договорів, які укладаються шляхом приєднання до умов договору, укладення договору можливе шляхом підписання заяв-приєднань, оплати виставленого рахунку, споживання будь-якого обсягу електричної енергії (за умови відсутності направлених заперечень щодо договірних умов в цілому чи частково) через особистий кабінет в електронній формі (в установленому законодавством порядку).
На роздрібному ринку не допускається споживання (використання) електричної енергії споживачем без укладення відповідно до цих Правил договору з електропостачальником та інших договорів, передбачених цими Правилами.
Підпунктом 3.1.5. пункту 3.1. Правил передбачено, що електропостачальник розміщує у відкритому доступі форму відповідного договору, який пропонується споживачам до укладення. До договору про постачання електричної енергії споживачу або договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг відповідний електропостачальник має розробити з урахуванням вимог законодавства публічні комерційні пропозиції та розмістити їх на своїх офіційних веб-сайтах та на сайті Регулятора.
Згідно з підпунктом 3.1.7 пункту 3.1 Правил договір між електропостачальником та споживачем укладається, як правило, шляхом приєднання споживача до розробленого електропостачальником договору на умовах комерційної пропозиції, опублікованої електропостачальником.
У разі офіційного оприлюднення комерційної пропозиції електропостачальник не має права відмовити споживачу у приєднанні до договору на умовах цієї комерційної пропозиції, якщо технічні засоби вимірювання та обліку електричної енергії забезпечують виконання сторонами умов комерційної пропозиції. На вимогу споживача електропостачальник має надати письмовий примірник договору, підписаний з його боку.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та свідчать матеріали справи, 01.07.2019 між позивачем, як постачальником, та відповідачем, як споживачем, був укладений Договір про постачання електричної енергії споживачу №44/4863 (далі-Договір), а також цього ж дня відповідачем було підписано відповідну заяву-приєднання із зазначенням початку постачання - 01.07.2019 року. 
У відповідності до п.2.1 Договору, за цим Договором постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купованої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно з умовами цього Договору.
Постачальник за цим Договором не має права вимагати від споживача будь-якої іншої плати за електричну енергію, що не визначена у комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору (п.3.3 Договору).
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що постачальник зобов`язується забезпечити комерційну якість послуг, які надаються споживачу за цим Договором, що передбачає вчасне та повне інформування споживача про умови постачання електричної енергії, ціни на електричну енергію та вартість послуг, що надаються, надання роз`яснень щодо положень актів чинного законодавства, якими регулюються відносини сторін, ведення точних та прозорих розрахунків із споживачем, а також можливість вирішення спірних питань шляхом досудового врегулювання.
Споживач розраховується з постачальником за електричну енергію за цінами, що визначаються відповідно до механізму визначення ціни електричної енергії згідно з обраною споживачем комерційною пропозицією, яка є додатком № 2 до цього Договору (п. 5.1 Договору).
Згідно з п.5.2 Договору спосіб визначення ціни (тарифу) електричної енергії зазначається в комерційній пропозиції постачальника. Для одного об`єкта споживання (площадки вимірювання) застосовується один спосіб визначення ціни електричної енергії. Ціна електричної енергії має зазначатися постачальником у рахунках про оплату електричної енергії за цим Договором, у тому числі у разі її зміни (п.5.4 Договору).
Пунктом 5.5 Договору сторони погодили, що розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.
Розрахунки споживача за цим Договором здійснюються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання. При цьому, споживач не обмежується у праві здійснювати оплату за цим Договором через банківську платіжну систему, он-лайн переказ, поштовий переказ, внесення готівки через касу постачальника та в інший не заборонений законодавством спосіб. Оплата вартості електричної енергії за цим Договором здійснюється споживачем виключно шляхом перерахування коштів на спецрахунок постачальника. Оплата вважається здійсненою після того, як на спецрахунок постачальника надійшла вся сума коштів, що підлягає сплаті за куповану електричну енергію відповідно до умов цього Договору. Спецрахунок постачальника зазначається у платіжних документах постачальника, у тому числі у разі його зміни (п.5.6 Договору).
Відповідно до п.5.7 Договору оплата рахунку постачальника за цим Договором має бути здійснена споживачем у строк, визначений в рахунку, який не може бути меншим     5 (п`яти) робочих днів з моменту отримання його споживачем, або протягом 5 (п`яти) робочих днів від дати, зазначеної у комерційній пропозиції, щодо оплати рахунку, оформленого споживачем. Всі платіжні документи, що виставляються постачальником споживачу, мають містити чітку інформацію про суму платежу, порядок та строки оплати, що погоджені сторонами цього Договору, а також інформацію щодо адреси, телефонів, офіційних веб-сайтів для отримання інформації про подання звернень, скарг та претензій щодо якості постачання електричної енергії та надання повідомлень про загрозу електробезпеки.
Згідно з п.13.1 Договору він укладається на строк, зазначений в комерційній пропозиції, яку обрав споживач, та набирає чинності з моменту погодження (акцептування) споживачем заяви-приєднання, яка є Додатком №1 до цього Договору, та сплаченого рахунку (квитанції) постачальника.
Додатковою угодою від 04.12.2019 року до Договору (яка набирає чинності з 01.01.2020 року та діє протягом дії Договору) сторони погодили викласти Додаток №2 «Комерційна пропозиція» в редакції, що додається до цієї додаткової угоди.
У Комерційній пропозиції сторони погодили ціну (тариф) за фактично спожиту електричну енергію, а також домовилися, що розмір оплати за фактичний обсяг електричної енергії розраховується з урахуванням розміру податку на додану вартість, що нараховується при проведенні операцій купівлі-продажу електричної енергії відповідно до законодавства України.
За умовами п.2 Комерційної пропозиції споживач протягом розрахункового періоду здійснює плановий платіж на рахунок постачальника через банківську установу або іншим способом, не забороненим чинним законодавством, до 7 числа поточного місяця -                    100 % вартості заявленого обсягу споживання електричної енергії поточного розрахункового періоду на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. У випадку співпадіння дати оплати з вихідним чи святковим днями, споживач здійснює оплату у найближчий робочий день, що передує вихідному чи святковому дню. Датою оплати рахунка вважаться дата надходження коштів на рахунок постачальника.
Відповідно до п.3 Комерційної пропозиції постачальник до 6 числа наступного за розрахунковим місяця надає споживачу рахунок на оплату за фактично спожиту електроенергію у попередньому місяці. Споживач протягом одного робочого дня зобов`язаний підписати електронно-цифровим підписом рахунок на оплату за спожиту електричну енергію, інші рахунки, «Акт прийняття-передавання товарної продукції» та після цього завантажити їх на Сервіс. У разі не завантаження споживачем підписаних ЕЦП документів, вони вважаються підписаними з боку споживача без зауважень.
Платіжні документи надаються споживачам у відповідних структурних підрозділах постачальника, через персональну сторінку споживача на веб-сайті постачальника або електронною поштою, факсимільним зв`язком, поштовим зв`язком, кур`єром чи іншими способами з використанням інформаційних технологій у системі електронного документообігу у порядку, передбаченому Договором.
Якщо рахунок за електроенергію не був отриманий споживачем ні через персональну сторінку споживача, ні у паперовому вигляді у постачальника на 6 (шостий) робочий день місяця наступного після розрахункового - він вважається таким, що вручений постачальником споживачу та споживач вважається таким, що з ним ознайомлений.
Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться більшим ніж очікуване, різниця між сумою планових платежів та вартістю фактично спожитої електроенергії має бути сплачена протягом 5 операційних днів з дня формування/отримання рахунків за фактично використану у розрахунковому періоді електричну енергію.
Якщо фактичне споживання електричної енергії виявиться меншим ніж очікуване, надлишкові кошти зараховуються як оплата наступних платежів.
Пунктом 8 Комерційної пропозиції встановлено, що Договір про постачання електричної енергії споживачу набирає чинності з дати підписання споживачем заяви-приєднання до Договору і укладається на строк до 31 грудня 2020 року (включно) та вважається продовженим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення терміну дії Договору жодною із сторін не буде заявлено про припинення його дії або перегляд його умов, а в частині розрахунків Договір діє до повного їх завершення.
У відповідності до ст.11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини.
Згідно ст.509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Права та обов`язки сторін у даній справі виникли на підставі укладеного між ними Договору, який за своєю правовою природою є договором поставки електричної енергії приєднаними мережами.
Договір укладений належним чином, підписаний повноваженими особами, у встановленому порядку не визнаний недійсним, отже був чинним і обов`язковим для сторін. 
Частинами 1, 3, 5     статті 626 Цивільного кодексу України     встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору. Договір є відплатним, якщо інше не встановлено договором, законом, або не випливає із суті договору.
Положеннями ст.6,     627 Цивільного кодексу України     передбачено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього     Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
У відповідності до ст.628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 628 Цивільного кодексу України     встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Згідно з ч.1     ст.633 Цивільного кодексу України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).
Відповідно до ч.1     ст.634 Цивільного кодексу України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
За договором енергопостачання енергопостачальне підприємство (енергопостачальник) відпускає електричну енергію, пару, гарячу і перегріту воду (далі - енергію) споживачеві (абоненту), який зобов`язаний оплатити прийняту енергію та дотримуватися передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного обладнання, що ним використовується. Відпуск енергії без оформлення договору енергопостачання не допускається. Предметом договору енергопостачання є окремі види енергії з найменуванням, передбаченим у державних стандартах або технічних умовах (ст.  275 ГК України).
Частинами 6, 7     статті 276 Господарського кодексу України     встановлено, що розрахунки за договорами енергопостачання здійснюються на підставі цін (тарифів), встановлених відповідно до вимог закону. Оплата енергії, що відпускається, здійснюється відповідно до умов договору. Договір може передбачати попередню оплату, планові платежі з наступним перерахунком або оплату, що проводиться за вартість прийнятих ресурсів.
     До договору постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин сторін (ст.714 ЦК України).
Як свідчать матеріали справи, протягом липня-серпня 2020 року позивач продав відповідачу електричну енергію для забезпечення потреб його електроустановок у загальному обсязі 37 556 кВт/год (у тому числі у липня 2020 року - 36 684 кВт/год, у серпні 2020 року - 872 кВт/год) (довідка АТ "Миколаївобленерго" від 20.11.2020 року № 4002/11-11).
До того ж, кількість спожитої електричної енергії протягом наведеного періоду також була відображена у надісланих позивачем на електронну пошту відповідача рахунках     №44/4863/7/1 від 05.08.2020 року на суму 64 925,83 грн і 44/4863/8/1 від 04.09.2020 року на суму 1 745,29 грн, а також відповідних актах про прийняття-передавання послуг від 31.07.2020 року суму 64 925,83 грн та від 31.08.2020 року на суму 1 745,29 грн.
Про належне виконання позивачем своїх зобов`язань з продажу електричної енергії за Договором свідчить також відсутність з боку відповідача претензій та повідомлень про порушення постачальником своїх зобов`язань за цією угодою.
В свою чергу, відповідач взяті на себе за Договором зобов`язання з оплати вартості відпущеної йому протягом липня-серпня 2020 року електричної енергії не виконав, заборгувавши таким чином позивачу 66 671,12 грн.
Крім того, з матеріалів справи вбачається, що протягом квітня-червня 2020 року позивач також постачав відповідачу електричну енергію, що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи направленими на його адресу рахунками № 44/4863/5/1/П1 від 07.05.2020 року на суму 73 320,80 грн,          №44/4863/6/1/П1 від 04.06.2020 року на суму 145 962,00 грн, №44/4863/7/1/П1 від 04.07.2020 року на суму 165 423,60 грн. 
Проте, відповідач свої договірні зобов`язання з оплати вартості поставленої за цими рахунками електроенергії виконувало несвоєчасно, що підтверджується, зокрема, наявними у матеріалах справи копіями відповідних платіжних доручень, згідно з якими відповідач поступово здійснював часткові погашення наявного у нього боргу за означеними рахунками.
Відповідачем не надано належних та допустимих доказів на спростування вказаного.    
Відповідно до частин 1, 2 та 7 ст. 193 Господарського кодексу України суб`єкти господарювання та інші учасники господарських відносин повинні виконувати господарські зобов`язання належним чином відповідно до закону, інших правових актів, договору, а за відсутності конкретних вимог щодо виконання зобов`язання - відповідно до вимог, що у певних  умовах  звичайно  ставляться.   Кожна  сторона  повинна  вжити  усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу. Не допускаються одностороння відмова від виконання зобов`язань.
До виконання господарських договорів застосовуються відповідні положення Цивільного кодексу України з урахуванням особливостей, передбачених цим кодексом.
     Дана норма кореспондується зі ст.525, 526 Цивільного кодексу України.
          В силу ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим до виконання сторонами.
       Відповідачем відповідно до ст.ст.76, 77 ГПК України не надано належних та допустимих доказів на спростування наявності заборгованості за Договором у розмірі 66     671,12 грн.
Посилання скаржника на те, що станом на 08.07.2020 споживання електроенергії було припинено, а тому відсутні підстави для нарахування заборгованості за період, коли він не отримував та не міг отримувати такі послуги, колегією суддів відхиляються, з огляду на таке.
У відповідності до п.4.27 Правил у разі звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний повідомити електропостачальника та оператора системи або основного споживача про намір припинити дію відповідних договорів не пізніше ніж за 20 робочих днів до дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією та надати заяву щодо розірвання договорів і в цей самий термін здійснити сплату всіх видів платежів, передбачених відповідними договорами, до заявленого споживачем дня звільнення приміщення та/або остаточного припинення користування електричною енергією включно.
У разі неповідомлення або несвоєчасного повідомлення споживачем електропостачальника та (за наявності відповідного договору) оператора системи або основного споживача про звільнення приміщення та/або остаточне припинення користування електричною енергією споживач зобов`язаний здійснювати оплату спожитої на таких об`єктах електричної енергії та інших платежів виходячи з умов відповідних договорів.
В матеріалах справи містить відповідь АТ «Миколаївобленерго», як оператора системи розподілу та адміністратор комерційного обліку на території Миколаївської області, на звернення позивача №03/18-1258 від 11.11.2020, відповідно до якої 15.07.2020 відповідач звернувся до АТ «Миколаївобленерго» із заявою про намір припинити дію договору. 05.08.2020 відповідача було відключено згідно реєстру позивача, а 12.08.2020 - розірвано договір. Обсяги фактичного споживання у липня 2020 року складали 36 684 кВт/год, у серпні 2020 року - 872 кВт/год. 
Як встановлено вище, кількість спожитої електричної енергії протягом наведеного періоду також була відображена у надісланих позивачем на електронну пошту відповідача рахунках     №44/4863/7/1 від 05.08.2020 року на суму 64 925,83 грн і 44/4863/8/1 від 04.09.2020 року на суму 1 745,29 грн, а також відповідних актах про прийняття-передавання послуг від 31.07.2020 року суму 64 925,83 грн та від 31.08.2020 року на суму 1 745,29 грн. Проте, відповідачем вказані рахунку не були оплачені.
З огляду на що, за висновками колегії суддів, відповідач зобов`язаний був оплати вказані обсяги фактичного споживання енергії. 
Відтак, оскільки факт наявності боргу у відповідача перед позивачем в сумі 66     671,12 грн належним чином доведений, документально підтверджений і відповідачем не спростований, тому позовні вимоги в частині стягнення основного боргу, колегією суддів визнаються обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. 
Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача 1 531,68 грн 3 % річних, нарахованих за період з 08.04.2020 року по 30.09.2020 року на відповідні суми основного боргу за поставлену відповідачу протягом квітня-серпня 2020 року електричну енергію, з урахуванням здійснених останнім часткових погашень, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині вимог, виходячи з наступного. 
Згідно із ст.612 Цивільного кодексу України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Як встановлено вище, відповідач в порушення умов Договору не належним чином виконував свої зобов`язання, а отже є таким, що прострочив виконання зобов`язання.
Згідно із ст. 614 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлене договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання.
 Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Частина 1 ст. 625 Цивільного кодексу України  встановлює виняток із загального правила ст. 614 Цивільного кодексу України, що закріплює принцип вини як підставу відповідальності боржника.
З огляду на вищезазначені правові норми боржник не звільняється  від відповідальності за прострочення грошового зобов`язання.
Враховуючи вищевстановлені обставини та прострочення відповідачем грошового зобов`язання, приписи вказаних правових норм, перевіривши розрахунок позивача, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних у розмірі 1     531,68 грн за спірний період.
Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача пені у розмірі 6 753,10 грн, нарахованої за період з 08.04.2020 року по 30.09.2020 року на відповідні суми основного боргу за поставлену відповідачу протягом квітня-серпня 2020 року електричну енергію, з урахуванням здійснених останнім часткових погашень, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції в цій частині, виходячи з наступного.
Згідно з ч.1     ст.611 Цивільного кодексу України     у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Положеннями     статті 549 Цивільного кодексу України     визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
У відповідності до ч.1     ст.230 Господарського кодексу України     штрафними санкціями визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов`язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов`язання.
Пунктом 5.8 Договору сторони погодили, що у разі порушення споживачем строків оплати за цим Договором, постачальник має право вимагати сплату пені. Пеня нараховується за кожен день прострочення оплати. Споживач сплачує за вимогою постачальника пеню у розмірі, що визначається цим Договором та зазначається у Комерційній пропозиції, яка є Додатком № 2 до цього Договору.
Так, за умовами п.5 Комерційної пропозиції у разі несвоєчасної оплати обумовлених даним Договором платежів, постачальник електричної енергії проводить споживачу нарахування за кожний день прострочення платежу пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми боргу, що діяла в період, за який здійснюються нарахування.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені в сумі 6 753,10 грн., яка обчислена виходячи з розміру подвійної облікової ставки НБУ, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача у цій частині позову.
Перевіривши наданий позивачем розрахунок пені, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно присуджено до стягнення з відповідача на користь позивачу 6     753,10 грн пені за спірний період.   
Відповідачем не надано суду контррозрахунку 3% річних та пені. 
Відтак, враховуючи у даному випадку сукупність встановлених вище обставин та положення ст.ст.75-79, 86 ГПК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Порушень або неправильного застосування судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права колегією суддів під час перегляду справи не встановлено.
Доводи, наведені скаржником в апеляційній скарзі, колегією суддів до уваги не приймаються з огляду на те, що вони є необґрунтованими та такими, що спростовуються вищевикладеним та матеріалами справи, а також не впливають на правильне вирішення судом першої інстанції даного спору. Також, відсутні підстави для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення в розумінні ст.269, 277 ГПК України з викладених в апеляційних скаргах обставин.    
При цьому, колегія суддів звертає увагу, що Європейський суд з прав людини в рішенні у справі "Серявін та інші проти України" вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення.
Названий Суд зазначив, що, хоча пункт 1     статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод     зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не може розумітись як вимога детально відповідати на кожен довід (рішення Європейського суду з прав людини у справі "Трофимчук проти України").
Підсумовуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла до висновку про те, оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає законодавству та матеріалам справи, а тому відсутні підстави для його скасування чи зміни. Колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційних скарг.
Судові витрати (судовий збір) на підставі ст.129 ГПК України покладаються на скаржника.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 8, 129, 252, 269, 270, 273, 275, 276, 281-285 ГПК України, Північний апеляційний господарський суд, -                                                               

П О С Т А Н О В И В :
                 1.Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю "Фактор Нафтогаз" на рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 залишити без задоволення. 
                 2. Рішення Господарського суду міста Києва від 11.02.2021 у справі №910/18824/20 залишити без змін.  
           3.Судові витрати зі сплати судового збору за подачу апеляційних скарг покласти на скаржника.    
4. Матеріали справи №910/18824/20 повернути до Господарського суду міста Києва.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня складання її повного тексту.
          Повний текст судового рішення складено 01.06.2021.  

Головуючий суддя                                                            М.Л. Яковлєв 

Судді                                                                                Є.Ю. Шаптала

                                                                                В.В. Куксов