ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14 травня 2021 року
м. Харків
Справа № 638/14887/20
Провадження № 22-ц/818/1367/21
Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кругової С.С.,
суддів Пилипчук Н.П.,Тичкової О.Ю.
секретаря Каплоух Н.Б.
Учасники справи:
Заявник- ОСОБА_1 ,
Заінтересована особа-   ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові
апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року, постановлену суддею Грищенко І.О.,
у цивільній справі за заявою адвоката Оганезова Олега Автанділовича представника  ОСОБА_1 про забезпечення позову до подачі позовної заяви,  
в с т а н о в и в :
У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, про забезпечення позову до подачі позову.
В обгрунтування заяви про забезпечення позову зазначав, що 21.10.2020 року невідомими особами на чолі із ОСОБА_2 були самовільно зайняті нежитлові приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 7 під., що належали ОСОБА_1 на підставі договору купівлі продажу, посвідченого 19.09.2003 р. приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С. А. за реєстровим № 9433. В зв`язку з цими діями Шевченківським відділом поліції ГУ НП в Харківській області було відкрите кримінальне провадження № 1222020225480000772. В подальшому з`ясувалось, що 08.10.2020 р. товариством з обмеженою відповідальністю «Дебт Менеджмент Груп» в порушення процедури досудового стягнення за іпотечним договором № 3147 від 22.08.2007 р., на підставі договору купівлі продажу майнових прав № 755/К від 21.09.2018 р. та договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1510 від 21.09.2018 р. було оформлено право власності на вказане спірне нерухоме майно. ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» за договором купівлі продажу майнових прав № 755/К від 21.09.2018 р. та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1510 від 21.09.2018 р. на дату подання цієї заяви оспорюються ОСОБА_1 в Дзержинському районному суді м. Харкова при розгляді наступних цивільних справ: 638/8650/19 (провадження 2/638/1558/20); 638/14609/18 (провадження 2/638/608/20), розгляд яких триває в суді. В подальшому 16.10.2020 р. TOB «Дебт Менеджмент Груп» продало ОСОБА_2 за договором купівлі продажу № 2380 від 16.10.2020 р. вказані спірні нежитлові приміщення. При цьому слід зазначити, що ОСОБА_2 є адвокатом та представником ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» при розгляді вказаних вище цивільних справ за участю ОСОБА_1 (638/8650/19 (провадження 2/638/1558/20); 638/14609/18 (провадження 2/638/608/20)), якому було достовірно відомо на момент оформлення права власності про наявність заперечень прав ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» на спірну нерухомість з боку ОСОБА_1 .. В подальшому 19.10.2020 р. ОСОБА_2 передав спірну нерухомість в іпотеку за договором іпотеки № 989 від 19.10.2020 р. На момент оформлення права власності на спірну нерухомість з боку ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» та ОСОБА_2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно були зареєстровані та наявні зараз заборони відчуження в тому числі вказаного спірного нерухомого майна з боку Шевченківського ВДВС м. Харкова ГТУЮ у Харківській області.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року заяву адвоката Оганезова О.А. представника ОСОБА_1 задоволено. Заборонено вчинення будь яких дій щодо державної реєстрації (перереєстрації) речових прав на нерухоме майно, а саме: на нежиле приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , 7 під.. Ухвалу про забезпечення позову допущено до негайного виконання.
На зазначену ухвалу суду ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та помилковим застосуванням норм матеріального права просить ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року скасувати, та відмовити у задоволенні його заяви.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що судом першої інстанції було накладено арешт без дослідження жодного доказу по справі, зокрема суд не пересвідчився у тому, що між сторонами дійсно виник спір. Зазначав, що судом не досліджено відповідності забезпечення позову, який просив застосувати позивач.
Правом на подання відзиву заявник не скористався.
Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Згідно з ч. 1ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.
Відповідно до п. 1 ч. 1ст. 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.
Згідно з ч. 3ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.
Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.
Відповідно до п. 6постанови Пленуму ВСУ N 9 від 22.12.2006 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову"особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.
При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі "Шмалько проти України" право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспектіст. 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Разом з тим, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові N 6-605цс16 від 25.05.2016, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Пленум Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" N 9 від 22.12.2006 у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.
Необхідність вжиття заходів забезпечення до подання позову має бути викликана винятковими обставинами, за яких потрібно діяти невідкладно (якнайшвидше).
Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно договору купівлі продажу, посвідченого 19.09.2003 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Костенко С. А. за реєстровим № 9433 нежитлові приміщення напівпідвалу № 61а 2, 61а 3, 61а 5 в літ. «А 6», загальною площею 53,2 кв. м., що розташоване за адресою:  АДРЕСА_1 , 7 під., що належали  ОСОБА_1 (а.с.24) 
За завою ТОВ «Міська Рекламно-Інформаційна Система» в особі адвоката Оганезова О.А. Шевченківським відділом поліції ГУ НП в Харківській області було відкрите кримінальне провадження № 1222020225480000772.(а.с.29-31)
ТОВ «Дебт Менеджмент Груп» за договором купівлі продажу майнових прав № 755/К від 21.09.2018 р. та договором про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 1510 від 21.09.2018 р. оспорюються ОСОБА_1 в Дзержинському районному суді м. Харкова при розгляді наступних цивільних справ: 638/8650/19 (провадження 2/638/1558/20); 638/14609/18 (провадження 2/638/608/20), розгляд яких триває в суді.
З огляду на викладене між сторонами виник спір щодо правомірності переходу спірного майна (предмету іпотеки) до іншої особи.
Окрім цього, відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.
Згідно ч.4 ст.152 ЦПК Україниу разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів, а у разі подання заяви про арешт морського судна - тридцяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.
Отже, суд повинен враховувати, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Доречних доводів апеляційна скарга не містить і зводиться до цитування норм процесуального закону.
Очевидно, що в разі невжиття заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірнеіпотечне майно є ризики, що в подальшому відповідачем можуть вчинятися дії, покликані на відчуження спірного майна, подальших змін щодо його конфігурацій тощо. Указані дії необхідно попередити, оскільки існує спір щодо правомірності набуття відповідачем права власності на майно, яке було передано позивачем в іпотеку.
У випадку невжиття заходів забезпечення позову та за умови ухвалення судового рішення на користь позивача виконати таке рішення буде складно або взагалі неможливо, адже під час розгляду справи по суті спірне майно може бути будь-яким способом відчужене третім особам або проведені певні зміни щодо його конфігурацій, що ставить під загрозу виконання майбутнього судового рішення, знову ж таки, у випадку задоволення позовних вимог.
Заходи забезпечення позову, які просить вжити позивач, є співмірними заявленим позовним вимогам, цілком відповідають характеру спірних правовідносин і ніяким чином не порушать прав учасників спору, а навпаки, зможуть забезпечити рівність таких прав.
Ужиття заходів забезпечення позову захистить права позивача у випадку задоволення його позовних вимог. Інтереси та права відповідача таким забезпеченням не будуть порушені або обмежені, оскільки заходи забезпечення позову мають виключно тимчасовий характер і після вирішення спору по суті, вони будуть скасовані і у випадку ухвалення рішення не на користь позивача, відповідач і надалі зможе реалізувати свої права стосовно іпотечного майна, яке на цей момент є спірним.
Стороною заявника належними та допустимими доказами доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення чи унеможливлення виконання майбутнього судового рішення у випадку ухвалення на його користь.
Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції і позиції позивача, відтак не заслуговують на увагу.
Таким чином, за наслідками розгляду апеляційної скарги та згідно з положеннями ст. 376 ЦПК суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, оскільки вважає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Керуючись п.1 ч.1 ст. 374, ст.ст. 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_2 - залишити без задоволення.
Ухвалу  Дзержинського районного суду м. Харкова від 09 листопада 2020 року- залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня прийняття, і протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду, у випадках передбачених ст.389 ЦПК України.

Головуючий  С.С. Кругова
Судді  Н.П. Пилипчук
О.Ю. Тичкова
повний текст постанови
складено 17 травня 2021 року