ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2391/21 Справа № 192/350/20 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О. О. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
Головуючого - Куценко Т.Р. 
суддів: Демченко Е.Л., Макаров М.О. 
за участю секретаря - Синенка Є.А. 
розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                         ОСОБА_1 , 

на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Солонянської селищної ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування, - 

                                       ВСТАНОВИЛА: 

       У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на спадкове майно. 
       В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що він, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , змінив прізвище на ОСОБА_1 , про що 21 вересня 2017 року складено відповідний актовий запис № 28. 
        ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Діду належав на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 , де дід був зареєстрований та проживав. Також там була зареєстрована та проживала бабуся заявника ОСОБА_4 , яка відповідно до ст. 549 ЦК України, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. 
        ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся заявника ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. На день її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку АДРЕСА_1 . 
       Батько позивача, ОСОБА_5 , після смерті батьків спадщину не прийняв. 
       Позивач посилається на те, що він прийняв спадщину відповідно до ч.4 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті бабусі був неповнолітнім, та є спадкоємцем п`ятої черги відповідно до ч.1 ст. 1265 ЦК України. 
       Крім позивача інших спадкоємців немає. 
       Позивач звернувся з заявою до Солонянської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але Постановою від 16 січня 2020 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його бабці ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що його батько, ОСОБА_5 , пропустив строк прийняття спадщини після померлої матері.
       Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено /а.с. 72-74/.
       Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав. 
       З рішенням суду не погодився ОСОБА_1 , який подав апеляційну скаргу та просив рішення суду скасувати та ухвалити нове, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права /а.с. 79-80/.
       Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , змін прізвище на ОСОБА_1 , про що Дніпровським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 21 вересня 2017 року зроблено актовий запис № 28 /а.с. 32/.
       Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 15 вересня 1989 року, ОСОБА_3 є власником житлового будинку /а.с. 33/.
       Згідно рішення Виконавчого комітету Солонянської селищної ради Солонянського району Дніпропетровської області від 19.09.2011 року № 3, будинку встановлена адреса АДРЕСА_2 /.
        ОСОБА_3 помер 02 листопада 2002 року, про що відділом реєстрації актів громадського стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області 13 листопада 2002 року зроблено актовий запис № 173 /а.с. 34/.
       Згідно довідки Виконкому Солонянської селищної ради від 11 жовтня 2019 року, померлий ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на 02.11.2002 року був зареєстрований та проживав разом з дружиною ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 в АДРЕСА_1 /а.с. 34 зворіт/.
        ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_4 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції Дніпропетровської області 29 січня 2004 року зроблено актовий запис № 20 /а.с. 34/.
Згідно довідки Виконкому Солонянської селищної ради від 11 жовтня 2019 року померла ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , станом на 25 січня 2004 року дійсно була зареєстрована і проживала у АДРЕСА_1 . Інших осіб за вищевказаною адресою станом на 25.01.2004 року не значилося /а.с. 34 зворіт/.
       Постановою державного нотаріуса Солонянської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, ОСОБА_1 відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_3 його баби ОСОБА_4 , у зв`язку з тим, що його батько ОСОБА_5 , пропустив строк прийняття спадщини після померлої матері /а.с. 45/.
       Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємців).
       Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 
       Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. 
       Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. 
       Судом встановлено, що батько позивача ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , із заявою про прийняття спадщини до Солонянської державної нотаріальної після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , і яка фактично вступила у володіння спадщиною після смерті чоловіка ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , так як постійно проживала разом із спадкодавцем, не звертався, та права на спадкове майно не отримав. 
       Позивач ОСОБА_1 претендує на спадкування за законом після померлої бабці за правом представлення, мотивуючи, що на момент її смерті, ІНФОРМАЦІЯ_3 , він був неповнолітнім (відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України).
       Відповідно до частини 4 статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою-четвертою статті 1273 цього Кодексу. 
       Відповідно до статті 1258 ЦК України право на спадкування за законом спадкоємці одержують почергово. 
       Відповідно до статті 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. 
       Онуки закликаються до спадкування якщо на час відкриття спадщини не було в живих того з батьків, який мав би право на спадкування (стаття 1266 ЦК України).
       Таким чином, батько позивача, ОСОБА_5 , пропустив строк прийняття спадщини після померлих батьків, не проживав з ними на день їх смерті, не подав заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.
       Позивач ОСОБА_1 до спадкування після померлих діда та баби не закликався. 
       Під спадкуванням за правом представлення розуміють такий порядок спадкування, коли одна особа у випадку смерті іншої, яка є спадкоємцем за законом, до відкриття спадщини нібито заступає її місце і набуває право спадкування тієї частки у спадковому майні, яку отримав би померлий спадкоємець, якщо він був би живий на момент відкриття спадщини. 
        З матеріалів справи вбачається, що батько позивача, ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , а його мати, спадкодавець, ОСОБА_4 , померла ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто, на момент смерті спадкодавця батько позивача був живий. Тому позивач не має права на спадкування за правом представлення. 
       Відносно посилань позивача, що спадщину він прийняв відповідно до частини 4 ст. 1268 ЦК України, так як на момент смерті бабусі він був неповнолітнім, та є спадкоємцем п`ятої черги відповідно до частини 1 статті 1265 ЦК України, то з ними погодитися не можна, так як спадкоємця п`ятої черги також повинні своєчасно звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, крім того, необхідно ще врахувати спадкоємців попередньої черги. 
       Щодо посилань позивача, що на момент смерті бабці він був неповнолітнім, а тому вважається таким, що прийняв спадщину, то в даному випадку частина 4 статті 1268 ЦК України на нього не розповсюджується. 
       З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню. 
        Докази та обставини, на які посилається заявник в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанції було дотримано норми матеріального та процесуального права.
       Відповідно до частини третьої статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
       Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом. 
Рішення суду відповідає матеріалам справи, доказам та вимогам матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, підстав для задоволення апеляційної скарги колегія суддів не вбачає.
       Судові витрати понесені у зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишається без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення. 
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 17 листопада 2020 року - залишити без змін. 

       Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення. 

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                 
                                                                       М.О. Макаров