ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4712/21 Справа № 188/16/21 	  	Суддя у 1-й інстанції - Місюра К. В. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2021 року                Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:
головуючого – Куценко Т.Р., 
суддів: Демченко Е.Л., Макарова М.О.,
за участю секретаря – Синенка Є.А., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу 
за апеляційною скаргою 
                ОСОБА_1 , 
на ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року за скаргою ОСОБА_1 на рішення, дії державного виконавця Петропавлівського РВ ДВС Південно-Східного регіонального управілння Міністерства юстиції (м. Дніпро), боржник: ОСОБА_2 , - 

ВСТАНОВИЛА: 

       У січні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на рішення, дії бездіяльність виконавця Петропавлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро). 
       Скарга мотивована тим, що в Петропавлівському районному відділу державної виконавчої служби Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) на примусовому виконанні перебуває виконавче провадження за номером 46741707, виконавчий лист № 188/1122/14-ц від 03 лютого 2015 року, виданий Петропавлівським районним судом Дніпропетровської області, згідно якого з боржника ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню 1 500 доларів США та 243,60 грн. судового збору.
       Дане виконавче провадження ВП № 46741707 входить до складу зведеного виконавчого провадження ЗВП № 60053851, де боржником є ОСОБА_2 .
       04 січня 2021 року він отримав постанову про перевірку виконавчого провадження № 46741707 від 28 січня 2019 року. В даній постанові та постановах виконавця ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пов`язаних з примусовим виконанням судового рішення, за виконавчим листом № 188/1 122/14-ц виданого 03 лютого 2015, в якому, стягнення коштів (боргу) з боржника, відбувається в іноземній валюті, посилання йде на «офіційний курс НБУ», що суперечить вимогам статті 49 Закону України Про виконавче провадження» (далі — Закон).
       Враховуючи вимоги статті 49 Закону України, вказівка начальника Петропавлівського РВ ДВС ПСМУМЮ (м. Дніпро) Дмитренко В.В., в постанові про перевірку виконавчого провадження ВП № 46741707 від 28 січня 2019 року, не відповідає вимогам Закону і в зв`язку з цим, в подальшому, дії рішення державного виконавця Лисяк М.М. та ОСОБА_4 прийнятих під час примусового виконання виконавчого провадження ВП № 46741707 від 20 січня 2019 року, а саме: обчислення боргу з посиланням на «офіційний курс НБУ» є незаконними та такими, що не відповідають Закону.
       В зв`язку з чим просить визнати незаконними дії, рішення державних виконавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Петропавлівського РВ ДВС Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) під час примусового виконання в/листа № 188/1122/14-ц, виданого 03 лютого 2015 року (ВП № 467417707 від 28 січня 2019 року), про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу — 1 500 доларів США.
       Ухвалою Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року відмовлено в задоволені скарги. 
       Не погоджуючись зі вказаною ухвалою  ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на те, що дане судове рішення є незаконним, ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.
       Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню з наступних підстав.
       Відмовляючи в задоволені скарги суд першої інстанції виходив з того, що при виконанні ВП 46741707 прийняті державними виконавцями рішення про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника, в яких було зазначено сума боргу у доларах США та еквівалентом у гривні, відповідають нормам закону, оскільки грошові виплати населенню здійснюються у гривні та Національний банк України установлює офіційний курс гривні до іноземних валют.
       Однак з таким висновком колегія суддів погодитись не може.
       Відповідно до ст. 12 Цивільного процесуального Кодексу України - Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
       Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року № 6 скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК, та містити відомості, зокрема зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги.
       Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії, рішення державних виконавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Петропавлівського РВ ДВС Південно-Східного регіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) під час примусового виконання в/листа № 188/1122/14-ц, виданого 03 лютого 2015 року (ВП № 467417707 від 28 січня 2019 року).
       Проте, скаржник не зазначає, які саме рішення державних виконавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 він оскаржує в суді. Так, зі змісту скарги вбачається, що заявник не згоден з постановою про перевірку виконавчого провадження № 467417707 від 28 січня 2019 року та з постановами державних виконавців ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , пов`язаних з примусовим виконанням вищевказаного виконавчого листа, однак не зазначає з якими саме постановами.
       Крім того, матеріали справи не містять будь-яких постанов прийнятих державним виконавцем Ольшанською С.О. Заявником ані до скарги, ані до апеляційної скарги не було додано рішень державних виконавців, які він оскаржує.
       Між тим, зі змісту скарги вбачається, що заявник посилається на дві постанови про перевірку виконавчого провадження № 467417707 спочатку на постанову від 28 січня 2019 року, потім на постанову від 20 січня 2019 року, якої матеріали справи не містять.
       Таким чином, при розгляді даної скарги судом першої інстанції не було встановлено, які самі дії державних виконавців оскаржуються заявником. Судове рішенням прийнято за відсутністю в матеріалах справи оскаржуваних постанов державного виконавця Ольшанської С.О.
       Пунктом 3 постанови Пленуму також передбачено, якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст.121 ЦПК України (ст.185 ЦПК Україні у поточній редакції).
Зважаючи на зазначені обставини, розглядаючи скаргу, районний суд повинен був уточнити у заявника щодо зазначення переліку рішень державних виконавців, які він оскаржує в суді, оскільки вони мають суттєве значення для вирішення даної справи.
Крім того, звертаючись з даною скаргою ОСОБА_1 також звернувся з клопотанням про поновлення строку на подання скарги. Однак, дане питання щодо поновлення строку на подання скарги судом першої інстанції вирішено не було.
Однією із основних засад цивільного судочинства є принцип змагальності сторін, відповідно до змісту якого саме особа, яка звертається зі скаргою до суду, повинна довести факт дотримання нею вимог закону щодо оскарження нею дій зокрема державного виконавця в межах встановленого законом строку, а у разі оскарження поза межами передбаченого законом строку довести наявність поважних причин, які перешкодили їй вчинити цю процесуальну дію, в передбачений законом строк.
Процесуальні норми створюються для забезпечення належного відправлення правосуддя та дотримання принципу юридичної визначеності і сторони повинні очікувати їх застосування. 
За нормами статті 379 ЦПК України при порушенні норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали є підставою для скасування ухвали суду і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що без вирішення питання про поновлення строку на подання скарги та визначення, які саме рішення державних виконавців оскаржуються заявником суд першої інстанції передчасно прийшов до висновку щодо розгляду скарги по суті. 
При наявних порушеннях процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду підлягає скасуванню, з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.
керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1  – задовольнити частково.
Ухвалу Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 19 лютого 2021 року – скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий:                                                        Т.Р. Куценко 

Судді:                                                                Е.Л. Демченко                                                                
                                                                       М.О. Макаров