РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 квітня 2021 року
м. Рівне

Справа № 570/3553/20
Провадження № 22-ц/4815/659/21

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ
головуючого судді: Гордійчук С.О.
суддів:Ковальчук Н.М., Шимківа С.С.

учасники справи:
позивач:  ОСОБА_1 
відповідач:  ОСОБА_2 

розглянула в порядку письмового провадження в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року,  ухваленого в складі судді Штогуна О.С., дата складання повного тексту рішення 23.02.2021, у справі № 570/3553/20
в с т а н о в и в :
У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання.
Позов обґрунтований тим, що відповідач є батьком  ОСОБА_3 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , який з 01.09.2020 року є студентом денної форми навчання ВПУ №1 м.Рівне третього атестаційного рівня.Термін навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року. В зв`язку з тим, що син навчається, вона несе додаткові витрати пов`язані з його утриманням, що ставить її в скрутне матеріальне становище. 
Просила стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 2000 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до закінчення сином навчання.  
Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року позов ОСОБА_1  до ОСОБА_2  про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання - задоволено частково. 
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень 00 копійок, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви, 10 вересня 2020 року і до досягнення сином двадцяти трьох річного віку.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави 840 грн. 80 коп. судового збору.
Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць допущено до негайного виконання.
В решті вимог відмовлено.
Не погодившись з рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги повністю.
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що судом першої інстанції було неповно та неправильно встановлено обставини, що мають значення для справи. Зазначає, що судом не враховано те що відповідач може сплачувати аліменти у більшому розмірі так як працює за кордоном і має стабільну заробітну плату, а також має у власності земельну ділянку та транспортний засіб. При цьому судом не враховано вартість навчання, вартість підручників, вартість проїзду на навчання тощо.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказує, що рішення суду законне та обґрунтоване. Просить залишити його без зміни, а скаргу без задоволення.
Відповідно до ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.
Відповідно до частин 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону судове рішення відповідає.
Із матеріалів справи вбачається, що сторони є батьками  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до довідки №607/02-04 від 03 вересня 2020 року, встановлено, що  ОСОБА_3 навчається у ВПУ №1 м. Рівне третього атестаційного рівня де перебуває на не повному державному утриманні, період навчання з 01.09.2020 року по 30.06.2022 року. 
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених ст.ст. 198,  199  цього Кодексу, - і своїх повнолітніх дочку, сина.
Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.
Частиною першою статті 199 СК України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Відповідно до частини третьої статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають.
У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Таким чином, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати таку матеріальну допомогу.
СК України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.
При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків з надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати.
Позивачем не доведено, а судом не встановлено факту наявності у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу у розмірі саме 2000 грн щомісячно на період навчання сина. 
За таких обставин, аналізуючи наявні у матеріалах справи докази, виходячи із принципу справедливості, добросовісності та розумності, враховуючи обов`язок обох батьків утримувати дітей, а також те, що дитина проживає з матір`ю, апеляційний суд вважає, що стягнення аліментів у розмірі 1200 грн. щомісячно є справедливим та достатнім з урахуванням наведеного вище.
Докази та обставини, на які посилається позивач в апеляційній скарзі, були предметом дослідження судом першої інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом попередньої інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права. 
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, суд 
п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення. 
Рішення  Рівненського районного суду Рівненської області від 19 лютого 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складений 29 квітня 2021 року.

Головуючий  

Судді