ДОДАТКОВА ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 26 квітня 2021 р. 	Справа № 520/15041/2020	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Калиновського В.А.,
Суддів: Макаренко Я.М. ,  Кононенко З.О. ,
за участю секретаря судового засідання  Ковальчук А.С, 

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду питання про прийняття додаткової постанови в адміністративній справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2021, головуючий суддя І інстанції: Шевченко О.В., м. Харків,  по справі        №        520/15041/2020
за позовом                 ОСОБА_1        
до               Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України                          
про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України, в якому просив суд:
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України щодо підготовки та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки про розмір грошового забезпечення від 26 грудня 2019 року № 22/6-788 та довідки про розмір грошового забезпечення від 26 грудня 2019 року № 22/6-787 на підставі котрих ОСОБА_1 отримує пенсію з 01 серпня 2018 року;
- визнати протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки про розмір його грошового забезпечення, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992                 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру його пенсії;
- зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом на 26 грудня 2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 року №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» для проведення з 01 серпня 2018 року перерахунку основного розміру його пенсії та нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05 березня 2019, у відповідності до вимог статей 43 і 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.
Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 адміністративний позов ОСОБА_1 залишено без задоволення.
Позивач, не погодившись із рішенням суду, подав апеляційну скаргу, в якій останній просив скасувати скасувати рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 та задовольнити адміністративний позов.
Постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2021 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Харківського окружного адміністративного суду від 22.01.2021 по справі № 520/15041/2020 скасовано. Прийнято нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.
Визнано протиправними дії Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України щодо відмови ОСОБА_1 у підготовці та надані до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області довідки про розмір його грошового забезпечення, у відповідності до вимог статті 63 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для здійснення обчислення та перерахунку основного розміру його пенсії.
Зобов`язано Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України підготувати та надати до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області нову довідку про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 , станом   на 05 березня 2019, у відповідності до вимог статті 63 Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», статті 9 Закону України від 20.12.1991 №2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та з врахуванням положень постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», із обов`язковим зазначенням відомостей про розміри щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії, для проведення з 01 квітня 2019 року перерахунку основного розміру його пенсії.
В іншій частині в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.
16.04.2021 року на адресу Другого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від представника позивача ОСОБА_1 - Павленка Вадима Олександровича про винесення додаткового рішення суду по справі 520/15041/2020, в якій він просить здійснити розподіл судових витрат, понесених ОСОБА_1 на правничу допомогу в розмірі 5 700, 00 грн. та сплаченого судового збору в суді першої та апеляційної інстанції.
Відповідачі не скористалися своїм правом на подання відзиву на заяву представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та сплаченого судового збору.
В судове засідання сторони не прибули, про дату, час та місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином.
Відповідно до ч. 2 ст. 313 КАС України, справа розглядається за відсутності сторін.
Згідно до ч. 4 ст. 229 КАС України, колегія суддів, враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, вважає за можливе фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювати.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, доводи заяви, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.
Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Згідно з частинами 3, 5 статті 252 КАС України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 16 КАС України, учасники справи мають право користуватися правничою допомогою.
Згідно з ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Згідно ч.3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до ч. 4, 5 ст. 134 КАС України, для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
При цьому встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до ч. 7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Частиною 9 ст. 139 КАС України передбачено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Згідно  з п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України від 05.07.2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (надалі - Закон № 5076), до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.
Відповідно до ст. 28 Правил адвокатської етики, схвалених Національною асоціацією адвокатів України 09.06.2017 року (надалі - Правила адвокатської етики), формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту є гонорар. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Згідно ч. 2 ст. 30 Закону № 5076-VI, порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
Аналіз наведених положень процесуального законодавства дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Матеріали справи свідчать, що 15 вересня 2020 року між ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням «Адвокати та медіатори України» було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги № 163 НП. Відповідно до цього договору Клієнт доручає, а Виконавець приймає на себе доручення надавати Клієнту правову на умовах передбачених цим договором за виставленим Завданням для Виконавця (а.с. 47-48).
Як встановлено судовим розглядом, на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу представником позивача було надано завдання № 1 до Договору № 163 НП про надання правової допомоги від 15.09.2020 року (а.с. 49), акт виконаних робіт від 03.09.2020 року (а.с. 50), завдання № 2 до Договору № 163 НП від 25.09.2020 року (а.с. 51), акт виконаних робіт від 28.09.2020 року (а.с. 52), завдання № 3 до Договору № 163 НП від 23.10.2020 року (а.с. 53), акт виконаних робіт №3 від 30.10.2020 року (а.с. 54), копії квитанцій про оплату (а.с.55).
Згідно вищевказаних документів вбачається, що позивачу було надано такі послуги правничої допомоги у загальному розмірі на суму 5700,00 грн.: 
- написання заяви до ГУ ПФУ в Харківській області про ознайомлення з матеріалами пенсійної справи та виїзд адвоката на ознайомлення з матеріалами пенсійної справи - 3 год./1500 грн.; 
- написання заяви до МВС України щодо підготовки нової довідки про розмір грошового забезпечення та направлення її до ГУПФ України в Харківській області - 1 год./700 грн.; 
- написання позовної заяви до Харківського окружного адміністративного суду про визнання дій Міністерства Внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України протиправними та зобов`язати Міністерство внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України видати нову довідку про розмір грошового забезпечення- 7 год./3500 грн.
Таким чином, враховуючи наявність документального підтвердження понесених позивачем витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість  заяви про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу та як наслідок, необхідність її задоволення в повному обсязі.
Наведене узгоджується із правовими позиціями Великої Палати Верховного Суду викладеною у постанові від 27.06.2018 року по справі № 826/1216/16, а також Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 23.05.2018 року по справі №820/2262/17 та від 31.07.2018 року по справі №820/4263/17.
Відповідно до ч.ч. 1, 3, 6 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не повертаючи адміністративної справи на новий розгляд, змінить судове рішення або ухвалить нове, він відповідно змінює розподіл судових витрат.
В матеріалах справи наявні квитанції про сплату позивачем судового збору:
- в суді першої інстанції, за подання адміністративного позову - 1681,60 від 02.11.2020 року (а.с. 11),
- в суді апеляційної інстанції, за подання апеляційної скарги 2635,50 від 29.01.2021 року (а.с. 104).
Аналізуючи викладене, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, суд апеляційної інстанції вважає, що відшкодуванню підлягають судові витрати зі сплати судового збору при зверненні до суду першої інстанції у розмірі 840 грн. 80 коп., та за подання апеляційної скарги у розмірі 1317 грн. 75 коп. на загальну суму - 2158 грн. 55 копійок.
Оскільки постановою Другого апеляційного адміністративного суду від 29.03.2020 р. питання щодо розподілу судових витрат не вирішено, суд апеляційної інстанції вважає, що заява позивача про прийняття додаткового судового рішення у справі підлягає задоволенню, оскільки всі понесені позивачем витрати повністю підтверджені наявними в матеріалах справи доказами, а саме: витрати на професійну (правову) допомогу, в сумі 5700, 00 грн. та витрати пов`язані зі сплатою судового збору, в сумі 2158, 55 грн. 
Керуючись ст. ст. 243, 252, 292, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Заяву ОСОБА_1 про винесення додаткового рішення суду про розподіл судових витрат - задовольнити.
Прийняти додаткову постанову, якою стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства внутрішніх справ України в особі Департаменту персоналу МВС України (01024, м. Київ, вул. Богомольця, 10, КОД ЄДРПОУ 00032684)  судові витрати в розмірі 7 858 (сім тисяч вісімсот п`ятдесят вісім) грн. 55 коп.  
Додаткова постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 		Калиновський В.А.	
Судді	   	Макаренко Я.М.    Кононенко З.О.  	

Повний текст додаткової постанови виготовлений  29.04.2021.