Справа № 461/10292/20                        Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є. 
Провадження № 33/811/653/21                Доповідач: Березюк О. Г. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2021 року. Львівський апеляційний суд у складі: судді судової палати у кримінальних справах Березюка О.Г., за участі захисника Саницького А.І., розглянувши у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

встановив:
Постановою Галицького районного суду м.Львова від 15.02.2021 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10200 гривень та позбавлено права керування транспортними засобами строком на один рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір в розмірі 454 гривні.
Згідно постанови суду 03.12.2020 року о 03 год. 30 хв. в м.Львів на просп. Свободи, 14 ОСОБА_1 керував транспортним засобом Lexus LX 570 д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння: різкий запах алкоголю з порожнини рота, тремтіння пальців рук, порушення мови, огляд на стан сп`яніння у встановленому законом порядку останній відмовився у присутності двох свідків..
 
На дану постанову ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову суду першої інстанції скасувати та провадження у справі закрити у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. При цьому апелянт зазначає, що станом на 15.02.2021 року редакція ст.130 КУпАП не передбачала відповідальності за керування водіями транспортними засобами в стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння. Крім цього, апелянт зазначає, що мав бажання пройти огляд на стан сп`яніння, однак через дії працівників поліції та неодноразові наполягання про те, що він має право відмовитися від проходження огляду на стан сп`яніння, був введений в оману, а тому не виконав свого обов`язку, тобто на переконання автора апеляційної скарги, працівниками поліції було порушено вимоги ст.266 КУпАП та інших підзаконних актів з цього питання. Також ОСОБА_1 вказує, що свідок ОСОБА_2 є працівником поліції, а тому в силу закону не міг засвідчувати факт відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння, оскільки є заціпленою особою.
Також апелянтом в апеляційній скарзі заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови суду, при цьому на підтримання заявленого клопотання ОСОБА_1 зазначає, що 15.02.2021 року не міг з`явитися в судове засідання, оскільки перебував на лікування та не міг самостійно пересуватися, про постанову суду дізнався 26.02.2021 року від захисника Жиравецького Т.М., а тому вважає поважними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, і зв`язку з недопущенням порушення його права на доступ до правосуддя просить такий поновити.
Розглянувши матеріали справи № 461/10292/20, дослідивши доводи апеляційної скарги, пояснення захисника, який підтримав подану апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до наступних висновків.
Хоча постановою Львівського апеляційного суду від 23.03.2021 року було відмовлено в поновленні строку на апеляційне оскарження, вважаю, нові доводи апелянта щодо пропуску строку на апеляційне оскарження заслуговують на увагу як нововиявлені обставини, а тому погоджуюсь з тим, що такий строк пропущений з поважних причин та його слід поновити.
Щодо розгляду справи по суті, то слід вказати наступне.
Висновок суду про винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується доказами у справі, зокрема протоколом про адміністративне правопорушення ОБ №174782 від 03.12.2020 року, який відповідає вимогам ст.256 КУпАП та складений в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.1), відеозаписами з нагрудних камер працівників поліції, на яких достеменно зафіксовано те, що ОСОБА_1 визнає те, що вживав алкогольні напої та в присутності двох свідків відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки, так і в медичному закладі (а.с.2), письмовими поясненнями свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 03.12.2020 року (а.с.3,4).
Стосовно покликання апелянта на ті обставини про те, що станом на 15.02.2021 року редакція ст.130 КУпАП не передбачала відповідальності за керування водіями транспортними засобами в стані сп`яніння чи відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, то суд вважає за необхідне роз`яснити окремі положення Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» у зв`язку з прийняттям Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення досудового розслідування окремих категорій кримінальних правопорушень» № 720-IX від 17 червня 2020 року.
Частиною третьою статті 21 Закону України «Про комітети Верховної Ради України» передбачено, що комітети з питань, віднесених до предметів їх відання, мають право надавати роз`яснення щодо застосування положень законів України.
Враховуючи положення частини п`ятої статті 94 Конституції України Комітет Верховної ради України з питань правосуддя (надалі Комітет) вважає, що Закон № 720-IX набрав чинності 3 липня 2020 року, а саме в день його опублікування. Крім того, у зв`язку з набранням чинності 1 липня 2020 року Законом № 2617-VIII, відповідальність за керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, або за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку медичного освідування на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а так само за вживання водієм транспортного засобу після дорожньо-транспортної пригоди за його участю алкоголю, наркотиків, а також лікарських препаратів, виготовлених на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником), або після того, як транспортний засіб був зупинений на вимогу поліцейського, до проведення уповноваженою особою медичного освідування з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, чи до прийняття рішення про звільнення від проведення такого медичного освідування, була закріплена у статті 286-1 «Керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» України, а статтю 130 КУпАП було змінено.
Однак,Законом України №720-IXвнесено зміни до Закону № 2617-VIII, відповідно до яких ізЗакону № 2617-VIIIвилучені положення, які змінювали статтю 130 КУпАП та включали до КК України статтю 286-1.Таким чином Комітет вважає, що з 3 липня 2020 року стаття 130 КУпАПпідлягає застосуванню в редакції, що діяла до набрання чинності Законом № 2617-VIII, а стаття 286-1 КК України виключена.
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про вчинення ОСОБА_1 порушення п.2.5 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року №1306, відповідальність за що передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП України.
При накладенні адміністративного стягнення на ОСОБА_1 суддя в повній мірі врахував характер і спосіб вчиненого, особу правопорушника, ступінь його вини, інші обставини справи, що впливають на вид стягнення, і обґрунтовано наклав стягнення згідно правил ст.36 КУпАП та в межах строків, передбачених ст.38 КУпАП.
Крім цього, апеляційний суд вважає безпідставними покликання апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_2 є працівником поліції, а тому в силу закону не міг засвідчувати факт відмови апелянта від проходження огляду на стан сп`яніння через свою зацікавленність, оскільки суду не надано доказів про те, що свідок ОСОБА_2 , який проживає в АДРЕСА_1 , є саме ОСОБА_2 - працівником патрульної поліції Кіровоградської області.
Отже, постанова місцевого суду є законна і обґрунтована, підстав для її скасування з мотивів, наведених в апеляційній скарзі ОСОБА_1 , апеляційний суд не знаходить.
       Керуючись ст.294 КУпАП,-

постановив:

Поновити ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження.
Постанову Галицького районного суду м.Львова від 15 лютого 2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, залишити без змін, а апеляційну скаргу ОСОБА_1 – без задоволення.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Львівського 
апеляційного суду Березюк О.Г.