П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

___________________________________________________________________________________

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

02 червня 2021 р.	м.Одеса	Справа № 540/92/21	
Головуючий в 1 інстанції: Варняк С.О.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді – Коваля М.П.,
                    суддів – Кравця О.О.,
                                – Зуєвої Л.Є.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одеса апеляційну скаргу адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року по справі за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, –

В С Т А Н О В И В:

У січні 2021 року Головне управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі (далі – Позивач, ГУ ДПС у Херсонській області, Контролюючий орган) звернулося до Херсонського окружного адміністративного суду з позовом до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (далі – Відповідач, ФОП ОСОБА_1 ), в якому просило суд стягнути з ФОП ОСОБА_1 податковий борг в сумі 314 759, 60 грн., з яких:
- податковий борг з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 291 354, 23 грн.;
- податковий борг з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23 405, 37 грн..
В обґрунтування позовних вимог Позивач зазначає, що за Відповідачем обліковується податковий борг перед бюджетом, сума якого є узгодженою, однак добровільно несплаченою, а відтак підлягає стягненню в судовому порядку.
Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 25 січня 2021 року по справі № 540/92/21 позовні вимоги задоволено; стягнуто з ФОП ОСОБА_1 податковий борг по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 291 354, 23 грн. (отримувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/11010500, код бюджету – 11010500, код отримувача – 37959779, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку – UА578999980333149341000021002 (зведений бюджет) та по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 23 405, 37 грн. (отримувач: УК у м. Херсоні/м. Херсон/11011001, код бюджету – 11011001, код отримувача – 37959779, банк отримувача – Казначейство України (ЕАП), номер рахунку – UА908999980313030137000021002 (державний бюджет).
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду першої інстанції, адвокат Літвінова Т.В. в інтересах ФОП ОСОБА_1 звернулася до П`ятого апеляційного адміністративного суду з апеляційною скаргою, в якій вважає його таким, що винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, та без повного з`ясування усіх обставин, які мають значення для справи, тому просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції повністю та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.
Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:
- в оскаржуваному рішенні зазначено, що ФОП ОСОБА_1 отримав 08.02.2021 року ухвалу про відкриття провадження у справі від 18.01.2021 року, але це не відповідає дійсним обставинам справи, так як останній не проживає за вказаною адресою. Зазначену ухвалу суду разом із позовною заявою з додатками ним було отримано від сусідки ОСОБА_2 , що мешкає за тією ж адресою: АДРЕСА_1 лише 15.03.2021 року. Отже, наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення ухвали про відкриття провадження у справі не отримувалась;
- податкові повідомлення-рішення від 26.06.2020 року за № 0015761306 та № 0015781306 (далі – ППР), податкову вимогу від 11.08.2020 року ОСОБА_1 особисто не отримував, чиї підписи зазначені у вказаних документах йому не відомо;
- Відповідачем у даній справі повинен бути ОСОБА_1 , а не як фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , оскільки спірне питання щодо погашення податкового боргу має відношення до взаєморозрахунків між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Факторінг», а саме щодо оподаткування прощення (списання) заборгованості в розмірі 2 747 923,15 грн. за кредитними договором, одержаним як додаткове благо. Відносини, що виникають між Банком та клієнтом з питань надання кредиту є цивільно-правовими відносинами, які регулюються актами цивільного законодавства України і не мають відношення до підприємницької діяльності гр. ОСОБА_1 ;
- вважає подання позову по даній справі передчасним з огляду на оскарження в судовому порядку податкових повідомлень-рішень, на підставі яких заявлено позов про стягнення податкового боргу, що винесені на підставі постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.06.2020 року по справі № 540/1875/19, яка зараз переглядається в суді касаційної інстанції;
- судом першої інстанції не розглянуто питання щодо зупинення провадження по цій справі до вирішення по суті справи № 540/1875/19;
- Позивачем не доведено факту направлення ППР від 26.06.2020 року № 0015761306 на загальну суму 194 403, 31 грн. та № 0015781306 на загальну суму 15 265, 36 грн. в порядку, встановленому п.п. 58.2. 58.3 ст. 58 ПК України, тому визначене цим ППР грошове зобов`язання не є узгодженим у розумінні ст.ст. 57, 126 ПК України, у зв`язку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню у повному обсязі;
- вважає дії з боку податкового органу щодо нарахування пені протиправними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки податковий борг виник на підставі податкових повідомлень-рішень від 26.06.2021 року, а ст. 129 ПК України не встановлено, що нарахування пені у разі виявлення контролюючим органом заниження податкових зобов`язань здійснюється на суму такого заниження та за весь період заниження.
ГУ ДПС у Херсонській області надала до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, у якому зазначено про законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції – без змін.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи та дослідивши докази, проаналізувавши на підставі встановлених фактичних обставин справи правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з огляду на таке.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець з 16.08.2001 року, про що в Єдиному державному реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань зроблено запис за № 24990170000009199.
16.08.2001 року ФОП ОСОБА_1 взято на податковий облік до Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі як платника єдиного внеску (№ 21/14-0010527), а з 21.08.2001 року як платника податків               (№ 12427).
Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, видами діяльності ФОП ОСОБА_1 за КВЕД є:
- 47.19 інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах (основний);
- 46.73 оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;
- 49.41 вантажний автомобільний транспорт;
- 68.20 надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна;
- 77.12 надання в оренду вантажних автомобілів;
- 77.11 надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів.
Місцезнаходження фізичної особи-підприємця: АДРЕСА_2 ; інформація для здійснення зв`язку: телефон НОМЕР_1 та НОМЕР_2 .
За результатами здійснення фінансово-господарської діяльності ФОП            ОСОБА_1 , відповідно до облікових карток, що ведуться органом ДПС, згідно з Порядком ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року № 422, зареєстрований в Міністерстві юстиції України від 20.05.2016 року № 751/28881, починаючи з 24.07.2020 року за суб`єктом господарювання обліковується податковий борг на загальну суму 314 759, 60 грн., з яких:
- 291 354, 23 грн. з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Зазначений борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № 0015761306 від 26.06.2020 року на загальну суму 194 403, 31 грн. (основний платіж – 155 522, 65 грн., штрафні санкції – 38 880, 66 грн.), винесеного на підставі Акту перевірки № 97/21-22-13-04/ НОМЕР_3 від 13.02.2019 року та рішення суду по справі № 540/1875/19 від 11.06.2020 року, а також нарахованої пені згідно ст. 129 ПК України на суму 103 662, 45 грн.. Враховуючи наявну переплату в сумі 6   711, 53 грн., залишок непогашеного боргу склав – 291 354, 23 грн. (а.с. 20-21); (298   065, 76 грн. – 6   711, 53 грн. = 291 354, 23 грн.)
- 23 405, 37 грн. з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування. Вказаний борг виник на підставі податкового повідомлення-рішення (форма «Р») № 0015781306 від 26.06.2020 року на загальну суму 15 265, 36 грн. (основний платіж – 12 212, 29 грн., штрафні санкції – 3 053, 07 грн.), винесеного на підставі Акту перевірки № 97/21-22-13-04/ НОМЕР_3 від 13.02.2019 року та рішення суду по справі № 540/1875/19 від 11.06.2020 року, а також нарахованої пені згідно ст. 129 ПК України на суму 8 140, 01 грн. (а.с. 18-19).
Також в матеріалах справи знаходить детальний розрахунок нарахованої пені, обчисленої на виявлені органом ДПС суми занижень податкових зобов`язань згідно ст. 129 ПК України із урахуванням часткового скасування:
- сума боргу у розмірі 12 212, 29 грн., період нарахування пені з 01.08.2016 року по 29.02.2020 року (1 308 календарних днів прострочи), становить 8 140, 01 грн. (а.с. 36);
- сума боргу у розмірі 155 522, 65 грн., період нарахування пені з 01.08.2016 року по 29.02.2020 року (1 308 календарних днів прострочи), становить 103 662, 45 грн. (а.с. 37).
11.08.2020 року контролюючим органом було складено податкову вимогу до ФОП            ОСОБА_1 форми «Ф» за № 7672-20 щодо сплати податкового боргу в сумі 599 909, 92 грн. відповідно до підпункту 59.1 статті 59 ПК України, яка була надіслана суб`єкту господарюванню за його податковою адресою засобами поштового зв`язку (а.с. 22).
Крім того, 11.08.2020 року начальником управління по роботі з податковим боргом Головного управління ДПС у Херсонській області прийнято рішення № 7672-10 про опис майна у податкову заставу (а.с. 23)
Невиконання з боку Відповідача обов`язку щодо сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у встановлені законодавством строки стало підставою для звернення Позивача до суду з вказаним позовом про стягнення податкового боргу у судовому порядку.
Розглянувши справу по суті, суд першої інстанції дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, який підлягає задоволенню, оскільки податковий борг є узгодженим, проте в добровільному порядку Відповідачем на день розгляду справи не сплачений та складає 314 759, 60 грн., тому підлягає стягненню.
Як з`ясовано колегією суддів, в даному випадку вимогою заявленого позову є стягнення податкового боргу, у зв`язку з чим предметом доказування у даній справі є обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України, тощо.
При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом даного позову, оскільки ППР суб`єкта владних повноважень, згідно з яким відповідні зобов`язання визначено, не є предметом дослідження у справі, а отже не має процесуальних повноважень у межах розгляду даної справи здійснювати їх правовий аналіз.
Наведене є однією із гарантій дотримання у податкових відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права.
Відтак, дослідженню і оцінці підлягають питання чи набула сума податкового зобов`язання визначена контролюючим органом у ППР статусу узгодженого грошового зобов`язання та статусу податкового боргу та з огляду на встановлене чи були правові підстави для її стягнення.
Саме така правова позиція щодо предмету доказування у подібних взаємовідносинах викладена Верховним Судом у постанові від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів виходить з наступного.
Так, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом (ч. 1 ст. 67 Конституції України).
Підпунктом 14.1 статті 14 ПК України визначені поняття, що у цьому Кодексі вживаються в такому значенні:
– грошове зобов`язання платника податків – сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності (п.п. 14.1.39 п. 14.1);
– податкова вимога – письмова вимога контролюючого органу до платника податків щодо погашення суми податкового боргу (п.п. 14.1.153 п. 14.1);
– податкове зобов`язання – сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк) (п.п. 14.1.156 п. 14.1);
– податкове повідомлення-рішення – письмове повідомлення контролюючого органу (рішення) про обов`язок платника податків сплатити суму грошового зобов`язання, визначену контролюючим органом у випадках, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами, контроль за виконанням яких покладено на контролюючі органи, або внести відповідні зміни до податкової звітності (п.п. 14.1.157 п. 14.1);
– пеня – сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми грошових зобов`язань у встановлених цим Кодексом випадках та не сплачена у встановлені законодавством строки (п.п. 14.1.162 п. 14.1);
– податковий борг – сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом (п.п. 14.1.175 п. 14.1).
Отже, факт узгодження податкового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання в установлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку щодо сплати узгодженого податкового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого визначається законом.
Положеннями п. 59.1 ст. 59 ПК України визначено, що у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Контролюючі органи мають право, зокрема, звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини (п.п. 20.1.34 п. 20.1 ст. 20 ПК України).
За приписами п. 59.5 ст. 59 ПК України передбачено, що у разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).
Аналіз вказаної норми свідчить про відсутність обов`язку в контролюючого органу направляти платнику податків нову податкову вимогу у випадку збільшення суми податкового боргу. Тобто, в разі коли після направлення платнику податків податкової вимоги сума його податкового боргу збільшується, податкова вимога на збільшену суму податкового боргу не направляється.
Підпунктом 60.1.1 пункту 60.1 статті 60 Податкового кодексу України встановлено, що податкова вимога вважається відкликаною у разі, якщо сума податкового боргу була погашена самостійно платником податків або органом стягнення.
Отже, надіслана платнику податків податкова вимога на податковий борг, що не погашений, не втрачає своєї правової дії.
Водночас, податковим законодавством не передбачено необхідності повторного направлення платнику податків податкової вимоги у разі зміни (крім зменшення до нуля) суми його податкового боргу.
У такому випадку право на стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу виникає в контролюючого органу на наступний день після закінчення 60 днів з дня скерування на адресу платника податків податкової вимоги, надісланої на раніше існуючий податковий борг, і реалізація такого права у часі не обмежена, а право на стягнення новоствореного податкового боргу виникає на наступний день, що настає за днем граничного строку сплати узгодженого грошового зобов`язання.
Зазначене узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, сформованими у постановах від 06.02.2018 року по справі № 826/12162/17, від 20.11.2018 року по справі № 804/7638/16 та від 04.12.2018 року по справі № 806/4015/15.
Крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою (п. 54.1 ст. 54 ПК України).
Підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Податкового кодексу України передбачено, що контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, якщо згідно з податковим та іншим законодавством особою, відповідальною за нарахування сум податкових зобов`язань з окремого податку або збору, застосування штрафних (фінансових) санкцій та пені, у тому числі за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності, є контролюючий орган.
У разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом на підставі, зокрема, у підпунктом 54.3.3 пункту 54.3 статті 54 Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу (абз. 1 п. 57.3. ст. 57 ПК України).
За змістом п. 58.1. ст. 58 ПК України визначено, що контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення, якщо сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян).
Як встановлено колегією суддів, податковий борг зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 291 354, 23 грн. виник у ФОП ОСОБА_1 на підставі ППР № 0015761306 від 26.06.2020 року, винесеного на підставі Акту перевірки № 97/21-22-13-04/ НОМЕР_3 від 13.02.2019 року та постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду по справі № 540/1875/19 від 11.06.2020 року, а також нарахованої пені згідно ст. 129 ПК України на суму 103 662, 45 грн.. Враховуючи наявну переплату в сумі 6   711, 53 грн., залишок непогашеного боргу склав – 291 354, 23 грн. (298   065, 76 грн. – 6   711, 53 грн. = 291 354, 23 грн.).
Разом з тим, факт неналежного виконання з боку ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування підтверджується інтегрованою карткою платника податків станом на листопад 2020 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 24).
Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість Відповідача по сплаті податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 291 354, 23 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених на підставі відповідного ППР.
Крім цього, податковий борг зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування в сумі 23 405, 37 грн. виник у ФОП ОСОБА_1 на підставі ППР № 0015781306 від 26.06.2020 року, винесеного на підставі Акту перевірки № 97/21-22-13-04/ НОМЕР_3 від 13.02.2019 року та рішення суду по справі № 540/1875/19 від 11.06.2020 року, а також нарахованої пені згідно ст. 129 ПК України на суму 8 140, 01 грн.
Разом з тим, факт неналежного виконання з боку ФОП ОСОБА_1 податкових зобов`язань зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування підтверджується інтегрованою карткою платника податків станом на листопад 2020 року, наявної в матеріалах справи (а.с. 25).
Таким чином, колегією суддів встановлено, що заборгованість Відповідача по сплаті військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у розмірі 23 405, 37 грн., яка заявлена до стягнення за цим позовом, виникла в результаті несплати грошових зобов`язань, визначених на підставі відповідного ППР.
Пунктом 59.1 статті 59 ПК України передбачено, що у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення. Податкова вимога може надсилатися (вручатися) контролюючим органом за місцем обліку платника податків, в якому обліковується податковий борг платника податків. У разі якщо у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується (зменшується), погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податку, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилася, але податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається) (п. 59.5 ст. 59 ПК України).
З метою погашення податкового боргу контролюючим органом було виставлено ФОП ОСОБА_1 податкову вимогу форми «Ф» за № 7672-20 від 11.08.2020 року, яка була надіслана суб`єкту господарюванню за його податковою адресою, а саме: АДРЕСА_2 , поштою рекомендованим листом (а.с. 22).
Вищезазначена податкова адреса ФОП ОСОБА_1 збігається із адресою місцезнаходженням фізичної особи-підприємця згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, яка була отримана останнім 20.08.2020 року, що вбачається з повідомлення про вручення поштового відправлення, проте сума боргу не була сплачена.
Абзацом 7 пункту 58.1 статті 58 ПК України встановлено, що форма та порядок надіслання податкового повідомлення-рішення і розрахунку грошового зобов`язання визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Так, порядок та механізм формування, надсилання (вручення) та відкликання податкових вимог контролюючими органами визначено Порядком направлення контролюючими органами податкових вимог платникам податків, розробленого відповідно до статей 59 та 60 глави 4 розділу II Податкового кодексу України (з урахуванням статей 42 та 58 Кодексу), затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 30.06.2017 року № 610 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.07.2017 року за № 902/30770 (далі – Порядок № 610).
Абзацом 1 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 визначено, що податкова вимога вважається належним чином врученою платнику податків (крім фізичних осіб), якщо вона надіслана за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручена платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
Абзацом 3 пункту 7 розділу IV Порядку № 610 передбачено, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків податкову вимогу через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, така податкова вимога вважається врученою платнику податків у день, вказаний поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.
Пунктами 42.1. та 42.2. статті 42 ПК України регламентовано, що податкові повідомлення-рішення, податкові вимоги або інші документи, адресовані контролюючим органом платнику податків, повинні бути складені у письмовій формі, відповідним чином підписані та у випадках, передбачених законодавством, завірені печаткою такого контролюючого органу. Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).
З огляду на зазначене, колегія суддів зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Положеннями п. 95.1 ст. 95 ПК України встановлено, що контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі, однак не раніше ніж через 60 календарних днів з дня надіслання (вручення) такому платнику податкової вимоги.
У разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до  ст. 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом (п. 87.9 ст. 87 ПК України).
Абзацом 1 пункту 95.3. статті 95 ПК України встановлено, що стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. Контролюючий орган на підставі рішення суду здійснює стягнення коштів у рахунок погашення податкового боргу за рахунок готівки, що належить такому платнику податків. Стягнення готівкових коштів здійснюється у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (п. 95.4 ст. 95 ПК України).
Таким чином, факт узгодження грошового зобов`язання має наслідком обов`язок платника податку сплатити таке зобов`язання у встановлений законом строк. У свою чергу, невиконання обов`язку зі сплати узгодженого грошового зобов`язання у встановлений законом строк має наслідком включення такого зобов`язання до податкового боргу платника податків, процедура стягнення якого за загальними правилами розпочинається не раніше, ніж через 60 календарних днів з моменту надіслання такому платнику податкової вимоги.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що у податкового органу для стягнення сум боргу існує 1095 днів з моменту виникнення податкового боргу. Положення наведених вище норм податкового законодавства обумовлюють висновок про те, що у спорах за позовом податкового органу про стягнення з платника податку податкового боргу встановленню та дослідженню судами підлягає факт узгодженості грошового зобов`язання, зокрема факт оскарження платником податку у передбаченому Кодексом порядку (адміністративному та/або судовому) податкового повідомлення-рішення, яким контролюючим органом визначене грошове зобов`язання, чи є останнє узгодженим з огляду на наявність (відсутність) процедури оскарження, факт сплати/несплати платником податку узгодженого грошового зобов`язання, протягом строків, визначених законодавством, факт направлення та вручення платнику контролюючим органом податкової вимоги, дотримання позивачем порядку здійснення цього заходу, тощо.
Податкові повідомлення-рішення від 26.06.2020 року № 0015761306 та № 0015781306 не оскаржені та є чинними, у зв`язку з чим сума податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування, у загальному розмірі 217   808, 68 грн. (194 403, 31 грн. + 15 265, 36 грн.), яка ними визначена, є узгодженою з платником податків.
Також, колегія суддів приймає до уваги наведений Позивачем розрахунок пені за несплату податкового боргу з податку на доходи фізичних осіб та військового збору, що сплачуються фізичними особами за результатами річного декларування у загальному розмірі 111   802, 46 грн. (103 662, 45 грн. + 8 140, 01 грн.), вважає його обґрунтованим та арифметично правильним.
З огляду на наявну переплату податків з боку ФОП ОСОБА_1 у розмірі 6   711, 53 грн., залишок непогашеного боргу складає – 314 759, 60 грн..
Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, які б засвідчували припинення з боку ФОП ОСОБА_1 податкового обов`язку внаслідок самостійного перерахування платником податків коштів до бюджету у спірній сумі.
За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що оскільки ГУ ДПС у Херсонській області вірно визначено суму податкового боргу, додержано процедуру узгодження сум несплачених зобов`язань, податковий борг є узгодженим, у зв`язку з чим підлягає стягненню у встановлений ПК України спосіб.
Суд апеляційної інстанції при вирішенні спору керується правовою позицією Верховного Суду визначеною у постановах від 24.04.2020 року по справі № 818/263/16, від 10.04.2020 року по справі № 813/7758/14, від 21.11.2019 року по справі № 821/1126/16, 09.10.2019 року по справі № 803/1101/15-а.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що позовні вимоги Позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Разом з тим, колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки останні фактично зводяться на незгоді Відповідача із нарахованими сумами, проте в даному випадку предметом доказування є: обставини, які свідчать про наявність підстав, з якими закон пов`язує можливість стягнення податкової заборгованості в судовому порядку; встановлення факту її сплати в добровільному порядку або встановлення відсутності такого факту; перевірка вжиття контролюючим органом заходів щодо стягнення податкового боргу на підставі та в черговості, встановлених ПК України тощо. При цьому питання правомірності нарахованих контролюючим органом грошових зобов`язань не охоплюється предметом цього позову, оскільки ППР суб`єкта владних повноважень, якими були визначені відповідні зобов`язання, не є предметом дослідження у справі (постанова Верховного Суду від 18 квітня 2019 року по справі № 813/2092/15).
При цьому, під час перегляду справи в апеляційному порядку колегією суддів не встановлено порушення з боку контролюючого органу процедури стягнення податкового боргу.
Враховуючи викладене, проаналізувавши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вони не спростовують висновків суду першої інстанції, яким повно та правильно встановлено обставини справи і ухвалено судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
Відповідно до положень статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи викладені обставини та з огляду на наведені положення законодавства, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а судове рішення без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 292, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, суд, –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Літвінової Тетяни Володимирівни в інтересах Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року – залишити без задоволення.
Рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 по справі за позовом Головного управління ДПС у Херсонській області, Автономній Республіці Крим та м. Севастополі до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу – залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий суддя:                                                            М.П. Коваль

Суддя:                                                                                О.О. Кравець 

        Суддя:                                                                                Л.Є. Зуєва