УХВАЛА
про повернення касаційної скарги

06 квітня 2021 року 

м. Київ
справа № 620/4175/20
адміністративне провадження № К/9901/9431/21

Верховний Суд у складі судді Касаційного адміністративного суду Кравчука В.М.
перевірив касаційну скаргу  ОСОБА_1  
на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року (суддя Бородавкіна С.В.)
та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року (колегія у складі суддів Мельничука В.П., Лічевецького І.О., Оксененка О.М.)
у справі № 620/4175/20
за позовом  ОСОБА_1  
до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. 

УСТАНОВИВ:

09.09.2020 ОСОБА_1  звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі – ГУ ПФУ в Чернігівській області), у якому просив:
- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо відмови призначити та виплачувати йому пенсію як військовозобов`язаному, який з 03 до 15.05.1986 був направлений Чернігівським міським військовим комісаріатом в режимі прихованої мобілізації в 30-ти кілометрову зону Чорнобильської катастрофи для виконання розпорядження Голови Ради Міністрів України від 01.05.1986 № 3/199, пов`язаного з ліквідацією її наслідків;
- зобов`язати ГУ ПФУ в Чернігівській області призначити та виплачувати йому пенсію, виходячи з п`ятикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня відповідного року, визначеному ч. 3 ст. 59 Закону України від 28.02.1991 № 796-ХІІ «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», з 25.04.2019, з урахуванням раніше виплачених сум.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021, у задоволенні позову відмовлено. 

16.03.2021 ОСОБА_1 подав касаційну скаргу, що 18.03.2021 надійшла до Верховного Суду, у якій із посиланням на порушення норм процесуального права просив скасувати рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12.11.2020 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2021, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції. 
Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій не вирішили його клопотання про витребування в Кабінету Міністрів України розпорядження Голови Ради Міністрів Української РСР від 01.05.1986 № 3/199, яким він обґрунтовував свої позовні вимоги. У 30 кілометрову зону Чорнобильської катастрофи був направлений в режимі прихованої мобілізації, що може бути підтверджено зазначеним розпорядженням Голови Ради Міністрів Української РСР. Суд апеляційної інстанції керувався постановами Верховного Суду від 24.12.2019 у справі                   № 825/1934/18, від 23.04.2020 у справі № 816/1892/18, які стосуються інших фактичних обставин. 

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого. 
Відповідно до ст. 44 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, маючи намір добросовісно реалізувати належне їм право на касаційне оскарження судового рішення, повинні забезпечити неухильне виконання вимог процесуального закону, зокрема, стосовно строку подання касаційної скарги, її форми та змісту.
Відповідно до ч. 1 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі – КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.
Згідно з ч. 4 ст. 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених ч. 2 і 3 ст. 353 цього Кодексу.
Вимоги до форми та змісту касаційної скарги передбачені ст. 330 КАС України. 
Згідно з п. 4 ч. 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник повинен навести мотиви незгоди з судовим рішенням із урахуванням передбачених КАС України підстав для його скасування або зміни (статті 351-354 Кодексу) з вказівкою на конкретні висновки суду (судів), рішення якого (яких) оскаржується, із одночасним зазначенням норм права (пункт, частина, стаття), які неправильно застосовані цим судом.
Скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та/або апеляційної інстанцій застосовано без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку, або обґрунтувати необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі ж подання касаційної скарги на підставі п. 3 ч. 4 статті 328 КАС України заявник повинен чітко вказати, щодо яких саме правовідносин Верховний Суд ще не сформував правового висновку, а не абстрактно на це покликатися.
У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права (п. 4 ч. 4 статті 328 КАС України) щодо неналежного дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому, на думку скаржника, останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права, за умови заявлення у касаційній скарзі також підстав касаційного оскарження, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 2 ст. 328 КАС України. 
Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені ст. 341 КАС України, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження. Тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження судових рішень та належного правового обґрунтування унеможливлює її прийняття до розгляду і відкриття касаційного провадження. 

У порушення зазначених вимог процесуального законодавства, ОСОБА_1 не зазначив у касаційній скарзі жодної з визначених ч. 4 ст. 328 КАС України підстав для касаційного оскарження судових рішень першої та апеляційної інстанцій і відповідних обґрунтувань, передбаченим п. 4 ч. 2   ст. 330 КАС України. 
Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки фактичних обставин справи, що виходить за межі перегляду судових рішень судом касаційної інстанції, встановлених у ст. 341 КАС України. 
Згідно з п. 4 ч. 5 ст. 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
Зважаючи на наведене, Суд дійшов висновку, що касаційну скаргу слід повернути. 
Зазначене не позбавляє ОСОБА_1 права на повторне звернення до Верховного Суду з касаційною скаргою в межах розумних строків та при дотриманні вимог КАС України.

Керуючись ст. 328, 330, 332 КАС України, Суд,– 

УХВАЛИВ:

1.          Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 12 листопада 2020 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 19 лютого 2021 року у справі № 620/4175/20 повернути скаржнику.
2.          Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не перешкоджає особі, яка її подала, реалізувати право на повторне звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.
3.          Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя доповідач                                                                                          В.М. Кравчук