Ухвала
 
22 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 182/5969/16
 
провадження № 61-5059ск21
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Осіяна О. М. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа - акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від   24 лютого 2021 року,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У березні 2021 року   ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, що надійшла 29 березня 2021 року, в якій заявник просить оскаржувані судові рішення скасувати.
 
Ухвалою Верховного Суду від 16 квітня 2021 року касаційну скаргу  ОСОБА_1 залишено без руху. Зазначено строк виконання ухвали та попереджено про наслідки її невиконання.
 
14 червня 2021 року до Верховного Суду надійшла заява  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Осіяна О. М., яка обґрунтована тим, що оскільки він, як головуючий суддя Апеляційного суду Дніпропетровської області приймав участь у розгляді апеляційної скарги   ОСОБА_1 .
 
Проведеним аналізом офіційного сайту Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного аграрного університету, третя особа - профспілкова організація Дніпропетровського державного аграрного університету про поновлення строку на оскарження наказів, визнання незаконними та скасування наказів, встановлення фактів, визнання недійсною угоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати і грошових сум, витрат та відшкодування моральної шкоди відмовлено.
Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2010 року, постановленою у складі колегії суддів: Осіяна О. М. (головуючий), Максюти Ж. І., Каратаєвої Л. О., апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2010 року залишено без змін.
 
Предметом позову у цій справі є визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом.
 
У відповідності до статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді. 
 
До складу суду не можуть входити особи, які є членами сім`ї, родичами між собою чи родичами подружжя. Незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.
 
Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу. 
 
Згідно з частинами другою та третьою статті 40 ЦПК України питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу, він вирішує питання про зупинення провадження у справі. У такому випадку вирішення питання про відвід судді здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. 
 
Зміст заяви ОСОБА_1 не свідчить про наявність підстав, передбачених статтею 36 ЦПК України для відводу судді Осіяна О. М., оскільки цивільна справа за позовом  ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа - акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом за фактичними обставинами ніяким чином не пов`язана з цивільною справою за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського державного аграрного університету, третя особа - профспілкова організація Дніпропетровського державного аграрного університету про поновлення строку на оскарження наказів, визнання незаконними та скасування наказів, встановлення фактів, визнання недійсною угоди, зобов`язання вчинити певні дії, стягнення заробітної плати і грошових сум, витрат та відшкодування моральної шкоди.
 
Враховуючи необґрунтованість заявленого ОСОБА_1 відводу судді-доповідача Осіяна О. М., питання про відвід судді відповідно до частини третьої статті 40 ЦПК України підлягає передачі на розгляд іншому судді, визначеному у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Керуючись статтями 33, 36, 40 ЦПК України,
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Осіяна О. М. у справі за позовом  ОСОБА_1 до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори, третя особа - акціонерне товариство «Нікопольський завод феросплавів», про визнання прав інтелектуальної власності у порядку спадкування за законом за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02 вересня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 24 лютого 2021 року визнати необґрунтованою.
 
Заяву  ОСОБА_1 про відвід судді-доповідача Осіяна О. М. передати для вирішення іншому судді.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                        О. М. Осіян