Ухвала
 
31 травня 2021 року
м. Київ
 
справа № 488/3680/13-ц
провадження № 61-8081ск21 
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Крата В. І. (суддя-доповідач), Антоненко Н. О., Русинчука М. М., розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» суми заборгованості за спожиті послуги теплопостачання,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У червні 2013 року Обласне комунальне підприємство «Миколаївоблтеплоенерго» (далі - ОКП «Миколаївоблтеплоенерго») звернулося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 боргу за теплопостачання, 3 % річних та судового збору.
 
01 серпня 2013 року Корабельним районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» заборгованості за теплопостачання у розмірі 3 797,34 грн та трьох процентів річних у розмірі 118,08 грн, а також в солідарному порядку з ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на користь ОКП «Миколаївоблтепло енерго» стягнуто 114,70 грн судового збору.
 
Не погодившись з указаним судовим рішенням, 26 лютого 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на подання заяви та про скасування судового наказу від 01 серпня 2013 року, а також стягнення з ОКП «Миколаївоблтеплоенерго» на його користь судових витрат.
 
Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року заяву ОСОБА_1 про скасування судового наказу задоволено частково. Поновлено пропущений строк для подання заяви про скасування судового наказу. Судовий наказ від 01 серпня 2013 року, виданий Корабельним районним судом м. Миколаєва за заявою Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про стягнення боргу за спожиті послуги з теплопостачання, скасовано. В іншій частині вимог відмовлено.
 
Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року в частині мотивів відмови у задоволенні вимог боржника ОСОБА_1 про стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» витрат по сплаті судового збору та на професійну правничу допомогу змінено та викладено в цій частині мотивувальну частину ухвали в редакції цієї постанови. 
 
14 травня 2021 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції в частині розподілу судових витрат та постанову суду апеляційної інстанції і ухвалити нове рішення про стягнення з Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» судових витрат.
 
 У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
 
Відповідно до частини першої статті 406 ЦПК України ухвали судів першої та апеляційної інстанцій можуть бути оскаржені в касаційному порядку у випадках, передбачених пунктами 2, 3 частини першої статті 389 цього Кодексу. 
 
У пункті 2 частини першої статті 389 ЦПК України встановлено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку: ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 3, 6, 7, 15, 16, 22, 23, 27, 28, 30, 32 частини першої статті 353 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку.
 
Однією з основних засад судочинства є забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом (пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України, пункт 9 частини третьої статті 2 ЦПК України).
 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
 
ЦПК України не передбачено права на оскарження у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції про скасування судового наказу. Постанова апеляційного суду, прийнята за наслідками апеляційного перегляду ухвали місцевого суду, також не може бути предметом перегляду у касаційному порядку.
 
Вказівка в резолютивній частині постановиМиколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року про можливість її оскарження до Верховного Суду не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховною Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином (ZUBAC v. CROATIA, № 40160/12, § 122, ЄСПЛ, від 05 квітня 2018 року).
 
Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.
 
Таким чином, у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити, оскільки оскаржена ухвала Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року та постанова Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року не підлягають касаційному оскарженню.
 
Керуючись статтями 260, 389, 394 ЦПК України Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,
 
УХВАЛИВ:
 
Відмовити ОСОБА_1 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою, яка підписана представником ОСОБА_2 , на ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 01 березня 2021 року та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 квітня 2021 року у справі за заявою ОСОБА_1 про скасування судового наказу про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_3 , ОСОБА_1 на користь Обласного комунального підприємства «Миколаївоблтеплоенерго» суми заборгованості за спожиті послуги теплопостачання.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Судді:                                                                                         В. І. Крат
 
                                                                                                                    Н. О. Антоненко
 
                                                                                                   М. М. Русинчук