19.04.21
22-ц/812/642/21

Єдиний унікальний номер судової справи: 483/1378/20
Провадження № 22-ц/812/642/21 Суддя - доповідач апеляційного суду: Крамаренко Т.В.

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 квітня 2021 року м. Миколаїв 
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду в складі:
головуючого - Крамаренко Т.В.,
суддів - Бондаренко Т.З., Темнікової В.І., 
із секретарем судового засідання – Лівшенком О.С.,
за участю: позивача - ОСОБА_1 його представника - ОСОБА_2 , представника відповідача – Свєтликова Д.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою 
ОСОБА_1 
на рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2021 року, ухваленого під головуванням судді – Казанлі Л.І. в приміщенні того ж суду о 12 год.43 хв. по справі за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (надалі – АТ «Миколаївгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» (надалі – ТОВ «Миколаївгаз збут») про захист прав споживача, 

в с т а н о в и л а :

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до АТ «Миколаївгаз» та ТОВ «Миколаївгаз збут» в якому просив скасувати здійсненне АТ «Миколаївгаз» нарахування вартості не облікованих об`ємів природнього газу у розмірі 19 500,33 грн. на підставі Акту-розрахунку до акту про порушення №00000707 від 12 листопада 2018 року та зобов`язати АТ «Миколаївгаз» відновити газопостачання будинку АДРЕСА_1 . 
В обґрунтування позовних вимог  ОСОБА_1  зазначав, що  у 2010 році Очаківським управлінням газового господарства було погоджено робочий проект на газифікацію його будинку за адресою: АДРЕСА_1 , після чого у 2011 році складено акт на пуск газу до вказаного домоволодіння. 25 липня 2015 року між ним та відповідачами було укладено договір про надання населенню послуг з газопостачання в якому зазначено параметри газового лічильника який фіксує облік спожитого газу: тип Самгаз заводський номер 3150615. 
12 листопада 2018 року під час планового зняття показань лічильника газу у вказаному будинку представниками ПAT «Миколаївгаз» було виявлено несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку, а саме, АОГВ «Herman» 24 кВТ та складено акт про порушення №00000707, який 30 листопада 2018 року було розглянуто комісією з розгляду актів про порушення та складено акт-розрахунок необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за період з 06 вересня по 11 листопада 2018 року на загальну суму 19 500, 33 грн. 
Крім того, у липні 2020 року під час проведення ремонтних робіт з обслуговування газових мереж АТ «Миколаївгаз» відключив від газопостачання його домоволодіння.
Посилаючись на те, що будь-яких газових приладів у житловому будинку ним самовільно не було встановлено, а вищевказані дії відповідачів стосовно нарахування вартості необлікованих об`ємів газу та відключення його від газопостачання є неправомірними та такими, що призвели до істотного порушення його прав як споживача, ОСОБА_1 просив про задоволення позову.
Рішенням Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2021 року у задоволені позову відмовлено.
Рішення суду мотивовано тим, що позивачем як споживачем послуг газопостачання дійсно допущено підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку, тобто лічильника, що є порушенням споживача за визначенням пп.5 п.1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем та підставою для складання акту про порушення.
На час розгляду справи порушення, які були підставою для відключення домоволодіння позивача від газопостачання на підставі пп.12 п.1 гл.7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем та пп.1 п.5.7. Розділу 5 Правил безпеки систем газопостачання у зв`язку з наявністю витоку газу з газової труби відповідача на вводі до домоволодіння, не усунуті, витрати на припинення та відновлення Оператору ГРМ позивачем не відшкодовані, а відтак відсутні підстави для відновлення газопостачання. 
Вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Миколаївгаз збут» не підлягають задоволенню, оскільки жодної вимоги до вказаного товариства позивачем ні в позові ні під час судового засідання заявлено не було.
Не погодившись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, які мають значення для справи, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не встановив дійсні обставини оформлення акту про порушення, не вирішив питання на підставі яких доказів відповідач повинен був встановити факт підключення приладу та чи мав відповідач належні докази правопорушення під час планового заняття показів приладу обліку. Судом невірно застосовано норми ст. 74 ЦПК України, оскільки помилково прийняв до уваги усну консультацію особи, що не може вважатися спеціалістом. Не надав жодної оцінки свідоцтва про повірку засобу вимірювальної техніки №363/4 775 від 23 червня 2020 року, яке повністю спростовує висновки щодо впливу роботи опалювального приладу на покази вимірювань лічильника. Не взято до уваги, що акт від 09 липня 2020 року про відключення будинку від газопостачання в присутності позивача не складався та в ньому не зазначено дійсну причину припинення газопостачання. Судом порушено вимоги ст. 84 ЦПК України щодо відмови у задоволенні клопотання позивача про витребування інформації у відповідача про працівника, який склав акт про відключення. Крім того, судом не вірно застосовано норми Кодексу ГРМ у зв`язку з чим суд помилково наголосив про несанкціоноване підключення газових приладів, і не надав правову оцінку діям відповідача щодо повного відключення від газопостачання всіх газових приладів позивача, хоча спір виник з приводу підключення одного опалювального приладу. Судом проігноровано положення Кодексу щодо розрахунку потужності яка призводить до перевищення діапазону обліку, оскільки для розрахунку має братись не пропускна здатність газових приладів, а потужність в номінальному режимі - тобто середня між мінімальною та максимальною. До того, ж висновки суду щодо підстав відновлення газопостачання протирічать вимогам Кодексу, оскільки оператор ГРМ повинен був у випадку витоку газу негайно усунути аварійну ситуацію і відновити належну роботу ГРМ, а не покладати обов`язок відшкодувати витрати на припинення газопостачання на споживача. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник АТ «Миколаївгаз» - адвокат Свєтліков Д.Ю. просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. 
Заслухавши суддю - доповідача, осіб, які приймали участь у розглядів справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ч.3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України).
Згідно зі ст. 5 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. А у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Зі змісту статті 367 ЦПК України вбачається, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Таким вимогам закону оскаржуване рішення не в повній мірі відповідає.
За змістом статті 15 ЦК України право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу визначено статтею 16 цього Кодексу.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
При цьому, під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Захист, відновлення порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу відбувається, в тому числі, шляхом звернення з позовом до суду відповідно до частини першої статті 16 ЦК України.
Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями статті 4 ЦПК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.
Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.
Суть цієї статті зводиться до вимоги надати такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.
Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.
Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.
Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства.
Обраний позивачем спосіб захисту цивільного права має призводити до захисту порушеного чи оспорюваного права або інтересу. Якщо таке право чи інтерес мають бути захищені лише певним способом, а той, який обрав позивач, може бути використаний для захисту інших прав або інтересів, а не тих, за захистом яких позивач звернувся до суду, суд визнає обраний позивачем спосіб захисту неналежним і відмовляє у позові (див. постанови від 13 березня 2019 року у справі № 331/6927/16-ц, від 15 травня 2019 року у справі № 757/12726/18-ц та від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц).
ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть шкодити самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (див. mutatis mutandis рішення у справі «Перетяка та Шереметьєв проти України» (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine) від 21 грудня 2010 року, заяви № 17160/06 та № 35548/06, § 33).
Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України «Про захист прав споживачів», Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Законом України «Про метрологію та метрологічну діяльність», Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.
Згідно з п. 1 гл. 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.
Пунктами 2, 3, 5 гл. 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. 
Представник Оператора ГРМ перед складанням акта про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акта про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень.
З матеріалів справи вбачається і таке встановлено судом, що 12 листопада 2018 року працівниками АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» було складено акт про порушення №00000707, з якого вбачається, що у приватному будинку АДРЕСА_1 ОСОБА_1 несанкціоновано підключено газові прилади, а саме «Hermann» АОГВ 24 кВТ, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (а. с. 13). 
30 листопада 2018 року на засіданні постійно діючої комісії з розгляду актів про порушення AT «Миколаївгаз», у присутності споживача ОСОБА_1 , розглянуто вищевказаний акт про порушення та прийнято рішення про його задоволення (а. с. 82-84).
Відповідно до акту-розрахунку необлікованих об`ємів природного газу та їх вартості за період з 06 вересня 2018 року по 11 листопада 2018 року об`єм необлікованого природного газу становить 1597,54 куб.м, загальна вартість якого складає 19 500, 33 грн. (а.с. 20 зв.-21).
Засадничими принципами цивільного судочинства є змагальність та диспозитивність, що покладає на позивача обов`язок доведення обґрунтованості та підставності усіх заявлених вимог, саме на позивача покладається обов`язок надати належні та допустимі докази на доведення власної правової позиції.
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (частина четверта статті 12 ЦПК України). 
За змістом статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Згідно зі статтею 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Статтею 89 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Реалізація принципу змагальності сторін в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою у статті 129 Основного Закону України.
Як на підставу задоволення своїх вимог позивач посилається на відсутність з його боку самовільного під`єднання газових приладів у своєму житловому будинку та безпідставне відключення працівниками АТ «Миколаївгаз» його житлового будинку від газопостачання.
Відповідно до п.п. 5 п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать зокрема, несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку.
Несанкціоноване підключення газових приладів - самовільне під`єднання споживачем приладів чи пристроїв (устаткування) на об`єкті, який обліковується за нормами споживання, або внаслідок під`єднання яких перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку).
Так, з матеріалів справи вбачається, що 26 жовтня 2010 року Очаківським управлінням газового господарства ПАТ по газопостачанню та газифікації «Миколаївгаз» було погоджено робочий проект на газифікацію житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.85-88).
У вказаному проекті зазначені назви та технічні характеристики газових приладів, а саме плита газова ПГ-4/ПГ-2 ГОМСТ 10798-85 у кількості - 2; котел з герметичною камерою згорання 12 кВт АОГВ ГОС 20219-74 та лічильник газу мембранного типу з термокомпенсатором G-2,5.
Відповідно до Акту прийому в експлуатацію робіт по установці побутових лічильників та додаткових газових приладів від 25 серпня 2011 року в житловому будинку позивача Очаківським управлінням експлуатації газового господарства побутовий лічильник газу змонтовано у відповідності з проектом та прийнятий в експлуатацію. Крім побутового лічильника газу в акті зазначені газові приладі: ПГ-4 у кіл. 2, АОГВ у кіл. -1 (а.с.64-65). 
Отже, зазначене свідчить про те, що монтаж газового лічильника та перевірка відповідності кількості усіх газових приладів у тому числі і опалювального апарату, усіх з`єднань газопроводу було здійснено працівниками «Миколаївгаз» та жодних порушень проекту не виявлено. 
В подальшому, 14 вересня 2011 року працівниками Очаківського УЄГГ було здійснено пуск газу у газове обладнання житлового будинку позивача, у сіть підключені слідуючи апарати: ПГ-4 (2) Hermann 24(т) (1), встановлена пломба, про що працівниками складено Акт на пуск газу (а.с.31). 
За таких обставин, підключення газових приладів та пуск газу житлового будинку позивача у 2011 році було здійснено працівниками «Миколаївгаз», що виключає самовільне підключення газового приладу Hermann 24 кВТ самим ОСОБА_1 , а відтак і відсутність порушення, передбаченого п.п. 5 п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем. 
Посилання представника АТ «Миколаївгаз» на те, що Акт пуску газу від 14 вересня 2011 року, наданий позивачем не є належним доказом не заслуговує на увагу, оскільки інших доказів на підтвердження підключення газу в житловому будинку позивача, представником відповідача не надано.
Крім того, відсутність акту пуску газу взагалі виключає можливість користування споживачем природним газом та укладення в подальшому договору про надання населенню послуг з газопостачання. 
Отже встановлене свідчить про відсутність підстав для нарахування АТ «Миколаївгаз» ОСОБА_1 згідно п.3 гл.3 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем вартості необлікованих об`ємів природного газу у розмірі 19 500,33 грн. відповідно до акту про порушення від 12 листопада 2018 року, передбаченого п.п. 5 п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем у зв`язку з чим  таке нарахування підлягає скасуванню. На зазначені обставини суд першої інстанції належної уваги не звернув та дійшов помилкового висновку щодо правомірності нарахування позивачу вартості необлікованих об`ємів природного газу у розмірі 19 500,33 грн. за порушення п.п. 5 п. 1 гл. 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем відповідно до Акту № 00000707 від 12 листопада 2018 року.
Що стосується висновку суду про відмову у задоволені вимог ОСОБА_1 до АТ «Миколаївгаз» про відновлення газопостачання до його житлового будинку, колегія не погоджується з таким висновком виходячи з наступного. 
Відмовляючи у задоволені вимог про відновлення газопостачання суд першої інстанції виходив з правомірності відключення у зв`язку з наявністю витоку газу з газової труби відповідача на вводі до домоволодіння.
Між тим, таким висновком погодитися не можливо, оскільки не відповідає встановленим обставинам справи.
Так, порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачем передбачено Главою 7 Розділу VI Кодексу газорозподільних систем в якій визначено перелік підстав, за яких Оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу ) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу на об`єкт споживача, зокрема в інших випадках, передбачених законодавством.
При припиненні (відновлені) газопостачання (розподілу природного газу) складається акт у двох примірниках, один з яких залишається у споживача. Припинення (обмеження) газопостачання (розподілу природного газу) споживачу здійснюється, зокрема, шляхом перекриття запірних пристроїв або встановлення інвентарної заглушки та їх опломбування.
Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу) (п.п.4,6 Кодексу газорозподільних систем). 
Згідно п.7. Правил безпеки газопостачання підлягає відключенню від системи газопостачання обладнання житлових і громадських будинків із встановленням заглушки за умови, зокрема, наявності витоків газу. 
З матеріалів справи вбачається, що працівниками АТ «Миколаївгаз» в період з 06 липня 2020 року до 10 липня 2020 року проводились планово-профілактичні роботи з технічного обслуговування розподільних газопроводів за адресою: Миколаївська область, Очаківський район, с. Рівне (а.с. 71-72). 
14 липня 2020 року позивач звернувся до АТ «Миколаївгаз» із заявою в якій зазначив про відключення його житлового будинку від газопостачання після виконання профілактичних робіт в с. Рівне та просив надати акт про відключення та підключити газопостачання (а.с. 32). 
18 серпня 2020 року на заяву ОСОБА_1 АТ «Миколаївгаз» повідомило про припинення газопостачання 09 липня 2020 року (за порушення ПБСГ) та надіслало акт на припинення газопостачання (а.с.33). 
Так, з надісланого на адресу позивача акту вбачається, що 09 липня 2020 року було складено Акт на відключення газового обладнання в якому зазначено, що споживача ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 відключено від газопостачання на вводі по ТБ. У вказаному акті зазначено, що його складено та підписано представниками газового господарства Шуваев. Підпис споживача ОСОБА_1 в ньому відсутній (а.с.34).
Як вбачається з листа АТ «Миколаївгаз» від 18 листопада 2020 року, 09 липня 2020 року відключення від газопостачання житлового будинку за адерсою: АДРЕСА_1 було здійснено працівниками АТ «Миколаївгаз» у зв`язку з виявленням витоку газу з під запірного крану на газопроводі до будинку споживача. У зв`язку з чим подальший пуск газу був припинений. Кран перекритий та заблокований. Складено акт про відключення б/н від 09 липня 2020 року. Особу, яка здійснювала відключення житлового будинку за вказаною адресою від системи газопостачання встановити не вдалося (а.с.137).
Інших, доказів про встановлення витоку газу на газопроводі до будинку споживача матеріали справи не містять, не містять також доказів матеріли справи і про те, що Акт було складено в присутності споживача, як того вимагає Кодекс газорозподільних систем.
Посилання АТ «Миколаївгаз» на неможливість встановити особу, яка здійснила відключення житлового будинку позивача від системи газопостачання колегія сприймає критично з огляду на те, що в Акті зазначено прізвище особи « ОСОБА_3 » і відповідач, як роботодавець повинен знати своїх працівників принаймі хоча б перевірити чи є вказана особа працівником АТ «Миколаївгаз». 
Отже, встановлене свідчить, про те, що працівниками АТ «Миколаївгаз» припинення  газопостачання житлового будинку споживача було здійснено в порушення вимог Кодексу газорозподільних систем, а відтак є безпідставним у зв`язку з чим газопостачання підлягає відновленню.
З урахуванням встановленого та положень вказаних вище норм, вимоги позивача до відповідача - АТ «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про захист прав споживача є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Висновок суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні вимог позивача до ТОВ «Миколаївгаз збут» є вірним, а відтак колегія суддів погоджується з ним. 
За таких обставин, рішення суду на підставі п.п.1, 3 ч. 1 ст. 376 ЦПК України в частині вирішення вимог позивача до АТ «Миколаївгаз» про захист прав споживачів підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про задоволення цих вимог. 
На підставі ст. 141 ЦПК України з  АТ «Миколаївгаз»   на користь держави  підлягає стягненню судовий збір у розмірі 4 204 грн. (1681,60 грн. за подання позову - ((840,80 грн. х 2 вимоги)) + 2 522,40 грн. за подання апеляційної скарги - (1681,60 грн. х150%)).
Керуючись статтями 367, 374, 376, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 січня 2021 року в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» про захист прав споживачів скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення про задоволення цих вимог.
Скасувати здійснене Акціонерним товариством «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» нарахування ОСОБА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , вартості необлікованих об`ємів природного газу у розмірі 19 500,33 грн. на підставі Акту-розрахунку до Акту про порушення № 00000707 від 12 листопада 2018 року.
Зобов`язати Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» (код ЄДРПО 05410263, юридична адреса: 54003, м. Миколаїв, вул. Погранична, 159) відновити газопостачання житлового будинку АДРЕСА_1 , особовий рахунок НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ).
Стягнути з Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Миколаївгаз» на користь держави судовий збір у розмірі 4 204 грн.
Рішення суду в частині вирішення вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Миколаївгаз збут» залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення у випадках та з підстав, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий: Т.В. Крамаренко

Судді: Т.З. Бондаренко

В.І. Темнікова

Повний текст постанови складено 19 квітня 2021 року.