Постанова
Іменем України
 
17 червня 2021 року
м. Київ
 
справа № 569/18585/17
провадження № 61-5593св19
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Мартєва С. Ю. (суддя-доповідач), Стрільчука В. А., Фаловської І.  М., 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: Рівненська міська рада, ОСОБА_2 ,
розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року у складі судді Панас О. В. та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року у складі колегії суддів: Шимківа С. С., Гордійчук С. О., Ковальчук Н. М., 
ВСТАНОВИВ:
Описова частина 
Короткий зміст позовних вимог
У грудні 2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Рівненської міської ради, ОСОБА_2 про визнання частково недійсним рішення ради та державного акта про право власності на земельну ділянку.
Позовна заява мотивована тим, що рішенням виконкому Ровенської районної Ради депутатів трудящих від 25 вересня 1974 року № 426 затверджено рішення № 4 зборів уповноважених колгоспу ім. Леніна від 19 липня 1974 року про виділення гр. ОСОБА_3 під будівництво житлового будинку земельної ділянки площею 0,06 га на АДРЕСА_1 .
Проведеною у 1997 році на забезпечення виконання Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», інвентаризацією земель міста (старі житлові масиви «Тинне» та «Новий двір») встановлено, що станом на 12 травня 1997 року ОСОБА_3 фактично користується земельною ділянкою на АДРЕСА_1 площею 715 кв. м (0,0715 га), а правовстановлюючий документ, що свідчив би про набуття ним права на збільшення земельної ділянки понад 0,06 га за період із 25 вересня 1974 року до 12 травня 1997 року, відсутній.
На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом реєстраційний № 3655 від 29 квітня 1998 року право власності на будинок АДРЕСА_1 , що розташований на спірній земельній ділянці, тобто і право користування земельною ділянкою площею 0,06 га, перейшло від ОСОБА_3 до відповідача ОСОБА_2 .
У подальшому пунктом першим рішення Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року № 701 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, внесення змін до рішень Рівненської міської ради та скасування їх окремих пунктів» вирішено передати у приватну власність безоплатно земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд громадянам України згідно з додатком, зокрема і вказаній в додатку під № 55 ОСОБА_2 земельну ділянку на АДРЕСА_1 , площею 764 кв. м.
Рішення Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року № 701 в частині надання у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею 0,0764 га реалізоване шляхом видачі на ім`я останньої державного акта про право власності на цю земельну ділянку серії ЯЕ № 2450021 від 03 березня 2008 року № 010858300286.
Наказом Управління містобудування та архітектури виконкому Рівненської міської ради від 10 серпня 2016 року № 366 поштову адресу будинку та земельної ділянки на АДРЕСА_1 змінено на адресу: будинок та земельна ділянка на АДРЕСА_1 .
Позивач вважала, що земельна ділянка на АДРЕСА_1 (за документами) у розмірі понад 0,06 га передана у власність ОСОБА_2 без належної на те правової підстави, передбаченої статтею 328 ЦК України та статтями 40, 81 ЗК України, тобто без рішення міської ради про її збільшення понад 0,06 га; за рахунок частини земель запасу житлової та громадської забудови, що є землями загального користування (статті 38, 39 ЗК України), але без її вилучення та зміни цільового призначення (статті 19-21, 118, 140-141 ЗК України), зокрема, на підставі технічної документації із землеустрою, згідно із якими межі та розмір земельної ділянки, що передана у власність, не відповідають фактичним межам та розміру земельної ділянки, переданої у власність ОСОБА_2 (0,06га), та розміру і межам на час проведення технічної інвентаризації цієї земельної ділянки станом на 12 травня 1997 року (0,0715 га).
Зазначені обставини свідчать про порушення Рівненською міською радою підстав та порядку передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки понад 0,06 га у складі земельної ділянки на АДРЕСА_1 (18).
Внаслідок недотримання відповідачами підстав, порядку та норм приватизації земельної ділянки на АДРЕСА_1 до складу приватизованої земельної ділянки ОСОБА_2 безпідставно відійшла частина земельної ділянки загального користування, на якій розміщений об`єкт загального користування одна із водонапірних колонок, збудованих за рахунок громади у 50-роках попереднього століття та використовуваних до цього часу із припиненням можливості користування нею, а також земельною ділянкою, на якій вона розміщена, жителями цього району.
У зв`язку із цим порушення права власності територіальної громади на земельну ділянку чи її частину є порушенням права на неї будь-якого члена територіальної громади, що стало підставою для звернення до суду.
Позивач просила суд визнати недійсним та скасувати рішення Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року № 701 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, внесення змін до рішень Рівненської міської ради та скасування їх окремих пунктів» в частині передачі у приватну власність     ОСОБА_2 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд земельної ділянки на АДРЕСА_1 , площею 764 кв. м (0,0764 га), тобто понад 600 кв. м (0,06 га); визнати недійсними та скасувати державну реєстрацію цієї земельної ділянки під № 010858300286, а також державний акт про право на земельну ділянку серії ЯЕ 245002 від 03 березня 2008 року в частині посвідчення ними права власності ОСОБА_2 на цю земельну ділянку у розмірі, що перевищує 0,06 га.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року у задоволенні позову відмовлено.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що на підтвердження суспільного інтересу на виділену частину земельної ділянки у власність ОСОБА_2 ОСОБА_1 подала до суду як докази письмові звернення до відповідних інстанцій про порушення прав громади при виділенні ділянки, оскільки на ній розташовано 2 об`єкти загального користування, зокрема: ручна водяна помпа, яка збудована ще у 1958 році за кошти і силами мешканців АДРЕСА_1 , а також люк центрального водопостачання, однак ручна водорозбірна колонка, яка знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_2 , на балансі підприємства не перебуває та не приєднана до мереж господарсько-побутового водопостачання водоканалу.
Статтею 403 ЦК України передбачено сервітут, який визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном, тобто передбачено право на укладення договору сервітуту, що на думку суду, при наявності певного об`єкту в користуванні якого мають інтерес мешканці, може слугувати тим балансом (справедливій рівновазі) між суспільними та приватним інтересом, проте з такою вимогою позивач до суду не зверталася.
Позивачем не доведено позовних вимог, а судом не здобуто доказів того, що повернення майна у комунальну власність призведе до дійсного задоволення суспільних інтересів.
Короткий зміст постанови суду апеляційної інстанції 
Постановою Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Твердого М. К. залишено без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що при вирішенні справи суд першої інстанції правильно визначив характер правовідносин між сторонами, вірно застосував закон, що їх регулює, повно і всебічно дослідив матеріали справи та надав належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.
Короткий зміст вимог касаційної скарги 
У касаційній скарзі, поданій у березні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову.
Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції
Ухвалою Верховного Суду від 29 березня 2019 року відкрито касаційне провадження, витребувано справу з суду першої інстанції, надіслано учасникам справи копії касаційної скарги та доданих до неї документів, роз`яснено їм право подати відзив на касаційну скаргу.
У травні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала касаційну скаргу 
Касаційна скарга мотивована тим, що Рівненською міською радою порушено підстави та порядок передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки понад 0,06 га, порушення права позивача як члена територіальної громади користування колонкою.
У травні 2019 року до суду надійшов відзив на касаційну скаргу, у якому ОСОБА_2 просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а судові рішення без змін.
Фактичні обставини справи, встановлені судами
Суд установив, що рішенням виконкому Ровенської районної Ради депутатів трудящих від 25 вересня 1974 року № 426 затверджено рішення № 4 зборів уповноважених колгоспу ім. Леніна від 19 липня 1974 року про виділення ОСОБА_3 земельної ділянки площею 0,06 га під будівництво житлового будинку в АДРЕСА_1 . Вирішено просити виконком Ровенської міської Ради депутатів трудящих дозволити будівництво житлового будинку гр-ну ОСОБА_3 на вищевказаній ділянці (а. с. 6).
Зазначеним рішенням не передбачалося передачі земельної ділянки у власність, а лише ставилося питання про виділення земельної ділянки для будівництва житлового будинку.
Рішенням Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року № 701 «Про передачу земельних ділянок у приватну власність, внесення змін до рішень Рівненської міської ради та скасування їх окремих пунктів» ОСОБА_2 передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,0764 га, за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер № 5610100000:01:070:0314 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (а. с. 7).
03 березня 2008 року ОСОБА_2 видано державний акт серії ЯЕ № 245002, на право власності на земельну ділянку площею 0,0764 га, розташованої на АДРЕСА_1 (а. с. 53).
Протоколом обстеження і погодження меж земельної ділянки, що передається у власність ОСОБА_2 , який наявний у матеріалах технічної документації із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на землю для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, виготовленої Комунальним підприємством «Графос» при управлінні містобудування та архітектури за заявою ОСОБА_2 для видачі державного акта на право власності на землю на АДРЕСА_1 , межі земельної ділянки погоджено суміжними землекористувачами. При погодженні меж зауважень і заперечень з боку суміжних землекористувачів не заявлено (а. с. 108).
Згідно з актом встановлення охоронних зон інженерних мереж і комунікацій від 30 серпня 2007 року, біля земельної ділянки, площею 764 кв. м, яка згідно з рішенням Рівненської міської ради від 26 квітня 2007 року № 701 передана у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в АДРЕСА_1 , проходить каналізація. Охоронна зона становить 2 метри від осі проходження інженерних мереж. Охоронна зона перенесена в натуру та вказана землевласнику (а. с. 111).
Відповідно до висновку Управління земельних ресурсів у м. Рівному Рівненської області від 27 грудня 2007 року № 01-610 біля земельної ділянки, яка передається у власність ОСОБА_2 проходить каналізація. Землевласник повинен забезпечити вільний доступ на земельну ділянку відповідним інженерним службам міста для обслуговування, ремонту, перенесення, прокладання нових інженерних мереж, комунікацій тощо (стаття 11 ЗК України, а. с. 112).
Директор Рівненського обласного виробничого комунального підприємства водопровідно-каналізаційного господарства «Рівнеоблводоканал» у листі від 21 червня 2016 року № Р-24 повідомив, що ручна водозабірна колонка, яка знаходиться в районі житлового будинку АДРЕСА_2 не приєднана до мереж господарсько-побутового водопостачання водоканалу (а. с. 16).
Депутат Рівненської міської ради ОСОБА_4 у листі від 12 вересня 2017 року № 476 зазначила, що під час виїзду 05 вересня 2017 року на АДРЕСА_1 членами постійної депутатської комісії Рівненської міської ради з питань архітектури, будівництва та землевпорядкування встановлено, що частина земельної ділянки, на якій розташовані водяний люк та водяна помпа не огороджена, на ній відсутнє будь-яке будівництво (а. с. 25).
Із доданих до позовної заяви фотографій люка та колонки, судами встановлено, що вказані об`єкти не загороджені, відкриті для загального користування (а. с. 36-38).
Мотивувальна частина 
Позиція Верховного Суду
Відповідно до пункту 2 розділу II «Перехідні положення» Закону України від 15 січня 2020 року № 460-ІХ «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. 
Частиною другою статті 389 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права 
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.
Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.
Відповідно до статті 12 ЗК України до повноважень міської ради відноситься розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб або надання земельних ділянок комунальної власності у користування.
Статтями 81-83, 92, 93 ЗК України визначено, що землекористувачі користуються земельними ділянками на праві власності, оренди, постійного чи тимчасового користування.
Згідно з частиною першою статті 122 ЗК України, сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.
Відповідно до частин першої, другої статті 118 ЗК України (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.
Встановивши, що ні Рівненською міською радою, ні ОСОБА_2 не було допущено будь-яких порушень при підготовці та прийнятті рішення про виділення ОСОБА_2 у власність земельної ділянки та при оформленні державного акта на землю, та позивачем не доведено наявності суспільного інтересу на надлишково передану у власність ОСОБА_2 земельної ділянки площею понад 0,06 га, суди попередніх інстанцій правильно застосували норми матеріального права та дійшли обґрунтованого висновку про відмову у позові.
Крім того, як правильно взято судами до уваги, положеннями чинного цивільного законодавства закріплена можливість встановлення сервітуту задля користування чужим майном, який може слугувати балансом між суспільними та приватними інтересами у цьому спорі.
Доводи касаційної скарги про порушення Рівненською міською радою підстав та порядку передачі у власність ОСОБА_2 земельної ділянки понад 0,06 га, порушення права позивача як члена територіальної громади користування колонкою фактично зводяться до доводів позовної заяви, яким судами попередніх інстанцій було надано належну оцінку, про що відображено у судових рішеннях.
Встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів (постанова Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц).
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судовому рішенні, питання вмотивованості висновків судів попередніх інстанцій, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків суду.
Висновки Верховного Суду за результатами розгляду касаційної скарги
Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України (у редакції, чинній на час подання касаційної скарги) суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне залишити касаційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції та постанову суду апеляційної інстанції - без змін.
Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
ПОСТАНОВИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 листопада 2018 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 21 лютого 2019 року залишити без змін. 
Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
 
  Судді:  	  С. Ю. Мартєв     В. А. Стрільчук     І. М. Фаловська