Справа № 341/585/21 
Провадження № 33/4808/347/21 
Категорія ст.44-3  КУпАП 
Головуючий у 1 інстанції Мергель М. Р. 
Суддя-доповідач Кукурудз 

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2021 року м. Івано-Франківськ
Суддя Івано-Франківського апеляційного суду Кукурудз  Б.І., розглянувши адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Галицького районного суду від 28.04.2021 року,-
                                                        в с т а н о в и в:
Вказаною постановою                            ОСОБА_1 
ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя 
АДРЕСА_1 ,
                                                                   громадянин України,
визнано винним за  ст.44-3 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 34000 (тридцять чотири тисячі) гривень.
Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 454 грн. 00 коп.
З постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.44-3 КУпАП, яке полягало у порушенні правил щодо карантину людей, санітарно-гігієнічних, санітарно-протиепідемічних правил і норм, передбачених постановою КМ України від 09.12.2020 року №1236 із змінами (постанова КМ України від 24.02.2021 №154), за наступних обставин, 19.03.2021 о 07 год.37 хв. в АДРЕСА_2 , будучи посадовою особою, керівником Бурштинського ринку  на території регіону, на якому установили червоний рівень епідемічної небезпеки, допустив діяльність торгівлі непродовольчими  товарами на ринку, чим порушив п.п. 9 п. 3-5 постанови КМ України від 09.12.2020 №1236 із змінами, внесеними постановою КМ України  від 24.02.2021 №154, Постанова №1236.    
В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_1 вважає, що  постанова суду винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права, під час її винесення судом не досліджено та не взято до уваги її аргументи щодо відсутності складу правопорушення в його діях, що є підставою для скасування постанови та закриття провадження у справі.
Вказує, що протокол про адміністративне правопорушення не містить посилання на конкретні норми законодавства, (законів та підзаконних нормативних актів), які начебто ним були порушені. 
Зазначає, що суд самостійно встановив норми права, які ним були порушені, що є грубим порушенням процесуальних норм Європейської конвенції з прав людини.
Протокол про адміністративне правопорушення, не містить посилання на конкретні норми законодавства, порушення яких мали місце з його боку, а також не зазначені обставини, які б підтверджували наявність в його діях складу правопорушення, передбаченого ст.44-3 КУпАП. 
Стверджує, що судом не встановлено обставин які мали місце 19.03.2021 року, не зафіксовано факту продажу непродовольчих товарів, не встановлено осіб які здійснювали торгівлю.
Просить постанову судді Галицького районного суду  від 28 квітня 2021 року скасувати та закрити провадження у справі відносно нього.  
Заслухавши апелянта, перевіривши та дослідивши матеріали адміністративної справи, вважаю, що апеляційна скарга  підлягає до задоволення з наступних підстав.
Відповідно до вимог ст. ст. 245, 251, 252, 280КУпАП суд зобов`язаний повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, встановити чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна особа у його вчиненні, дослідити наявні у справі докази, дати їм належну правову оцінку і в залежності від встановленого, прийняти мотивоване законне рішення.
За змістом ст. 7 КУпАП, провадження у справах про адміністративні правопорушення повинно здійснюватися на основі суворого дотримання законності, а положеннями ст.245 цього ж Кодексу визначено, що завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її у точній відповідності з законом.
Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
З аналізу ст. ст. 251, 252КУпАП слідує, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При цьому, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Завданням Кодексу Українипро адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції і законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством (ст. 1 КпАП України).
Суд першої інстанції, визнаючи ОСОБА_1 винуватим по справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 44-3 КУпАП, не встановив обставини, які у відповідності з вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП підлягають обов`язковому встановленню у справах про адміністративне правопорушення.
Встановлені протоколом про адміністративне правопорушення обставини вчинення правопорушення суддею прийняті за основу та не перевірені шляхом дослідження інших доказів, які могли бути встановлені суддею.
З 12 березня 2020 року до 30 червня 2021 року на усій території України встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), від 20 травня 2020 року № 392 "       Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів", від 22 липня 2020 року № 641 "Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2".
Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (далі - Постанова) залежно від епідемічної ситуації на території України в цілому або на території Автономної Республіки Крим, Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Кіровоградської, Київської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, м. Києва, м. Севастополя (далі - регіони) встановлюється «зелений», «жовтий», «помаранчевий» або «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення COVID-19.
У відповідності до ст. 41 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» особи, винні в порушенні законодавства про захист населення від інфекційних хвороб, несуть відповідальність згідно із законами України.
Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» (в редакції, яка діяла на час вчинення правопорушення), на період дії карантину запроваджуються обмежувальні протиепідемічні заходи, а саме забороняється діяльність суб`єктів господарювання, які обслуговують відвідувачів, у яких не нанесено маркування для перебування в черзі з дотриманням дистанції між клієнтами не менш як 1,5 метра (п.п.12 п.3 Постанови в редакції на час вчинення порушення).
Стаття 44-3 КУпАП за своїм змістом є бланкетною адміністративно-правовою нормою, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів, що наповнює норму ст. 44-3 КУпАП більш конкретним змістом для встановлення тих ознак, які мають значення для правильної правової кваліфікації зазначеного діяння.
Згідно вимог статті 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення, зазначаються, зокрема, суть адміністративного правопорушення та нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення.
При цьому, суть адміністративного правопорушення повинна точно відповідати ознакам складу адміністративного правопорушення, зазначеним у статті КУпАП або нормах інших нормативно-правових актах, якими передбачена відповідальність за вчинення чітко визначених протиправних дій.
Порядок збору і процесуального закріплення доказів визначений законодавством України про адміністративні правопорушення, а тому як доказ протокол про адміністративне правопорушення може бути використаний у відповідній справі тільки в тому випадку, якщо він складений в порядку і з джерел, передбачених цим законодавством. При цьому необхідно враховувати, що у справі протокол про адміністративне правопорушення є не тільки джерелом доказів, але й виступає ще як юридичний документ (процесуальна дія і процесуальне рішення компетентної особи, яка уповноважена його складати), який свідчить про порушення компетентною особою Національної поліції справи про адміністративне правопорушення (ст. 254 і 255 КУпАП), тому є не тільки обов`язковим процесуальним документом, але і займає ключове положення серед інших джерел (доказів).
Згідно із протоколом про адміністративне правопорушення серії АПР 18№376720від 19.03.2021 ставиться в провину порушення вимог п.п.9п.3-5  постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2».
Згідно п.3-5. На території регіонів, на яких установлений “червоний” рівень епідемічної небезпеки, додатково до обмежувальних протиепідемічних заходів, передбачених пунктом 3 цієї постанови, забороняється: п.9 діяльність ринків, крім продовольчих. В даному випадку,  як слідує з копії рішення Бурштинської міської ради (а.с.17)09 червня 1993 року виділено Братству Демократичної української молоді /голова братства ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,8 га в районі парку за автобусною зупинкою для будівництва організованого ринку по реалізації продовольчих та промислових товарів в м. Бурштин.
Однак суд першої інстанції, встановивши вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення на підставі зазначеного протоколу, не перевірив даних зазначених в протоколі про адміністративного правопорушення, передчасно прийшов до висновку, що в діях ОСОБА_1 наявний склад адміністративного правопорушення передбачений ст.44-3 КУпАП.
Суд апеляційної інстанції враховує, що об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері охорони здоров`я населення. Об`єктивна сторона правопорушення виражається в ухиленні (порушенні) особи від правил, передбачених Законом України "Про захист населення від інфекційних хвороб", іншими актами законодавства, а також рішеннями органів місцевого самоврядування з питань боротьби з інфекційними хворобами.
У розумінні чинного законодавства діяльність ринку реалізація продовольчих та промислових товарів є господарською діяльністю.
Так, відповідно до ч. 1 ст. 3 ГК України під господарською діяльністю у цьому Кодексі розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.
Частиною 2 ст. 55 ГК України встановлено, що суб`єктами господарювання є:
1) господарські організації - юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку;
2) громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.
При цьому в розумінні норм ч. 1 ст. 44-3 КУпАП, якщо правопорушення, яке ставиться в провину, стосується діяльності суб`єктів господарювання, а не фізичних осіб, то до відповідальності може бути притягнута саме посадова особа такого суб`єкта господарювання.
Згідно зі ст. 251 КУпАП обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.
У матеріалах справи, що надійшли до суду першої інстанції, не міститься даних (копії трудової книжки) про те,  що ОСОБА_1 працює на посаді керівника Бурштинського ринку. Крім того в матеріалах провадження відсутні правоустановчі документи "Статут" які б підтверджували, що саме керівник ринку є субєктом господарювання.
Окрім того, наявний протокол про адміністративне правопорушення АПР 18  №37620 від 19.03.2021 року (а.с.1) не співпадає за номерацією копії наданій ОСОБА_1 та містить номер АПР 18 №376715, зазначені відомості у ньому суттєво різняться. Однак при розгляді справи у суді першої інстанції вищезазначені суперечності не спростовано.
Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.
Відповідно до п. 39 постанови Верховного Суду від 08.07.2020 у справі № 463/1352/16-а у силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачяться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.
У справі «Barbera, Messegu and Jabardo v. Spain» від 06.12.1998 (п. 146) ЄСПЛ, що принцип презумпції невинності вимагає серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, що особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
У рішенні ЄСПЛ від 21.07.2011 у справі «Коробов проти України» ЄСПЛ вказав, що при оцінці доказів Суд, як правило, застосовує критерії доведення «поза розумним сумнівом».
У відповідності до п. 43 рішення ЄСПЛ від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з урахуванням первісного визначення принципу «поза розумним сумнівом» у справі «Авшар проти Туреччини») доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростованих презумпції, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом.
Натомість поза розумним сумнівом не було доведено, що за наявними в матеріалах справи доказами саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення, що свідчить про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення, а тому існують всі підстави для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП.
З огляду на встановлені обставини, з урахуванням практики ЄСПЛ, відповідно до якої збір судом доказів на підтвердження винуватості особи, за відсутності сторони обвинувачення у справах про адміністративне правопорушення свідчить про порушення права особи на неупереджений судовий розгляд. При відсутності належних та допустимих доказів на підтвердження винуватості ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення за обставин, викладених у протоколі про адміністративне правопорушення, приходжу до висновку, що наявними у справі доказами не доведений факт вчинення останньою правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Враховуючи вищевикладене суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку, що ОСОБА_1 винуватий у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а постанова суду першої інстанції скасуванню з постановленням нової, якою провадження по справі закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КупАП. 
На підставі викладеного, керуючись ст.376 КПК України, ст. 294 КУпАП, -
                                                  п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Постанову Галицького районного суду від 28квітня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 за  ст.44-3 КУпАП - скасувати.
Справу про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 закрити на підставі п.1 ст. 247 КУпАП, за відсутністю  події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 44-3 КУпАП.
Постанова остаточна і оскарженню не підлягає.
Суддя Івано-Франківського 
апеляційного суду                                                                                             Б.І. Кукурудз