ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/3820/21	Головуючий у 1-й інстанції Гуменний П.П. 	
Провадження № 33/817/272/21 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2021 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
за участю захисинка ОСОБА_1 - адвоката Майки М.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП,-
                                               ВСТАНОВИЛА:
               Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 10 200 гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
               Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави 454 грн. судового збору. 
               Згідно з постановою суду, 21 лютого 2021 року о 05 год. 18 хв. в м. Тернопіль, вул. Д.Галицького, 12, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «ВАЗ 210700-20», державний номерний знак « НОМЕР_1 », перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився на місці зупинки за допомогою технічного приладу газоаналізатора Alсotest 6820 ARHJ-0295 (повірка дійсна до 23 жовтня 2021 року), в присутності двох свідків, результат 1,58 % проміле . 
       В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить постанову суду скасувати та закрити провадження в справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.        
               Мотивує скаргу тим, що всупереч вимогам Інструкції, затвердженої наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 року №1452/735 працівником поліції не складено направлення на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я та всупереч вимог статті 266 КУпАП його не було відсторонено від керування транспортним засобом.
               Вказує на зупинку транспортного засобу за відсутності підстав, передбачених ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію".
               Посилається на відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів керування ним транспортним засобом.
               Не погоджується з постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП.
               Зазначає, що всупереч вимог Інструкції йому не було пред`явлено ні дозволу до застосування МОЗ та Держспоживстандартом, ні сертифікату відповідності газоаналізатора, яким проводився огляд.         
               Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення захисника, який підтримав скаргу з викладених у ній мотивів, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного.
               Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується дослідженими судом доказами, а саме: протоколом про адміністративне правопорушення від 21 лютого 2021 року серії ДПР18 №038999 відносно ОСОБА_1 ; роздруківкою з результатом огляду на стан алкогольного сп`яніння, в якому зафіксовано факт перебування ОСОБА_1 в стані алкогольного сп`яніння з показником 1,58 промілле; актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, який підписаний ОСОБА_1 та в якому зазначено, що з результатом огляду він погоджується; письмовими поясненнями ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від 21 лютого 2021 року, з яких вбачається, що вони були свідками огляду ОСОБА_1 на стан сп`яніння за допомогою газоаналізатора, результат якого виявився позитивним-1,58 промілле.                Не заслуговує на увагу посилання апелянта на порушення поліцейськими вимог Інструкції, затвердженої наказом МОЗ та МВС від 09.11.2015 року №1452/735 щодо ненаправлення його на огляд до найближчого закладу охорони здоров`я, оскільки з результатом проведеного огляду на місці зупинки транспортного засобу ОСОБА_1 погодився та не бажав пройти огляд у закладі охорони здоров`я.
               Не відсторонення ОСОБА_1 від керування транспортним засобом, в порядку ст. 266 КУпАП, не впливає на процедуру огляду на стан сп`яніння з допомогою газоаналізатора та не є підставою визнання такого огляду недійсним.
               Посилання апелянта на зупинку транспортного засобу під його керуванням за відсутності підстав, визначених ст. 35 ЗУ "Про національну поліцію" є безпідставними оскільки в матеріалах справи наявна постанова про притягнення його до адмінвідповідальності за порушення ПДР України, які передували зупинці автомобіля за ч.2 ст. 122 КУпАП, яка набрала законної сили та є чинною.
               Факт керування ОСОБА_1 транспортним засобом підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, а також постановою про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.2 ст. 122 КУпАП        серії ЕАН №3811921 від 21 02.2021 року.
                Доводи апелянта щодо не пред`явлення йому дозволу до застосування МОЗ та Держспоживстандартом та сертифікату відповідності газоаналізатора, яким проводився огляд, не заслуговують на увагу оскільки вимоги щодо їх надання ОСОБА_1 працівникам поліції не пред"являлось.
               Адміністративне стягнення на ОСОБА_1 , накладено у відповідності до вимог ст.ст. 33-34 КУпАП та в строки, передбачені ст. 38 КУпАП, з врахуванням його особи, характеру вчиненого правопорушення, в межах санкції ч.1 ст.130 КУпАП, а тому підстави для скасування постанови суду та закриття провадження у справі- відсутні.                                                
               На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       п о с т а н о в и л а:         
       
               Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 15 квітня 2021 року про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП - без змін.
               Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя