ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

Номер справи 766/6525/19                  Головуючий в І інстанції Майдан С.І.
Номер провадження 22-ц/819/743/21                         Доповідач Орловська Н.В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2021 року Херсонський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ у складі: 
головуючого Орловської Н.В.
суддів:                 Бездрабко В.О. 
Майданіка В.В.
розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо – транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И В:

01 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок ДТП, у якому просив стягнути з відповідача на його матеріальний збиток, спричинений дорожньо – транспортною пригодою в сумі 26 984,19 грн та компенсацію моральної шкоди в сумі 10 000,00 грн.
Позов обґрунтований тим, що 07.01.2019 року о 16-30 год. в м. Херсоні на розі вул.Тираспільська та вул.Гагаріна, відповідач, керуючи автомобілем марки «Subary Forester», державний номер НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не надала переваги в русі та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ №6541 від 07.11.2018 року. В результаті зазначеної ДТП автомобіль позивача отримав механічні пошкодження. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2019 року у справі про адміністративне правопорушення №766/624/19, за вказаною ДТП ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, З метою визначення розміру шкоди, заподіяної транспортному засобу «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , позивач звернувся до Херсонської торгово-промислової палати з заявою про проведення автотоварознавчого дослідження та надання висновку експерта щодо вартості пошкоджень, які мали місце в результаті ДТП. 31.01.2019 року позивачем на рахунок Херсонської торгово-промислової палати було сплачено 1736,00 грн. за проведення автотоварознавчої експертизи. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку власнику транспортного засобу №АВэ-25 від 07.02.2019 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобілю марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , складає 61282,43 грн. Страховою компанією було сплачено страхове відшкодування за завдану матеріальну шкоду у розмірі 31097,86 грн. За позицією позивача, розмір майнової шкоди, який не відшкодований страховою компанією та підлягає відшкодуванню відповідачем, як особою, винною у ДТП, становить 26984,19 грн., яка складається з: 700 грн. витрати на експлуатацію автомобіля позивача до СТО; 1736,00 грн. витрати на проведення автотоварознавчої експертизи; 13019,19 грн. вартість, понесених позивачем витрат на відновлювальний ремонт за вирахуванням суми сплаченої страховою компанією; 11529,00 грн. вартість витрат на відновлювальний ремонт, за вирахуванням суми сплаченої страховою компанією, які належить провести додатково. 
Крім того, позивач вказує, що йому завдано моральної шкоди, оскільки протягом тривалого часу йому довелося самостійно шукати кошти для ремонту автомобіля, що спричинило виникнення пригніченого стану внаслідок пошкодження улюбленого транспортного засобу. Розмір душевних страждань і страждань родини позивач оцінює в 10000 грн. З огляду на викладене позивач просив задовольнити його вимоги у повному обсязі. 
Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію моральної шкоди в розмірі 5 000,00 грн. В решті позовних вимог відмовлено. 
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що згідно листаАТ «СГ«ТАС» №2443 від 19.02.2019 року, страховою компанією прийнято рішення про виплату  ОСОБА_1  суму страхового відшкодування в розмірі 31097,86 грн.без ПДВ на запчастини. Згідно виписки по рахунку позивача, 04.03.2019 року зазначена сума страхового відшкодування перерахована позивачу. Факт виплати страхового відшкодування в розмірі 31097,86 грн. позивачем не оскаржується. Відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, якщо згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. Оскільки страхова компанія задовольнила вимоги позивача, а матеріали справи не містять доказів на підтвердження незгоди або оскарження позивачем страхового відшкодування, що свідчить про наявність згоди між позивачем та страховою компанією, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення матеріальних збитків, спричинених ДТП в розмірі 26984,19 грн., слід відмовити повністю. Крім того, суд звернув увагу, що позивачем не обґрунтовано розмір заявленої до відшкодування суми матеріальних збитків. 
Щодо позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, то з урахуванням принципу розумності і справедливості, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи характер порушення прав позивача та глибину його душевних страждань, що потребувало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в цій частині та стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, а також невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в частині стягнення матеріальних збитків в сумі 26 984,19 грн.
В обґрунтування скарги вказує на те, що відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди суд не звернув увагу, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля викликана у тому числі законодавчим обмеженням щодо відшкодування шкоди страховиком з урахуванням зносу. За таких обставин, саме ОСОБА_2 , як винна у ДТП особа, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 різницю між фактичним розміром шкоди і страховим відшкодуванням.
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , складає 61282,43 грн. Позивач вважає, що фактичний розмір нанесеного йому матеріального збитку складає 55 646,05 грн, а тому розмір майнової шкоди, який підлягає стягненню з відповідача становить 24 548,19 грн. (55646,05 грн – 31097,86 грн). Загальна сума, що підлягає стягненню з ОСОБА_2 , становить 26984,19 грн., та складається з: 24548,19 грн. – матеріальні збитки; 700,00 грн. – витрати на евакуацію автомобіля «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 до СТО; 1736,00 грн – витрати на проведення автотоварознавчої експертизи. З огляду на викладене, ОСОБА_1 просить задовольнити його апеляційну скаргу в повному обсязі.
Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходив, що в силу ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду судового рішення.
Оскільки рішення суду першої інстанції не оскаржується в частині вирішення спору про стягнення моральної шкоди, тому предметом апеляційного перегляду відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України є рішення суду в частині відмовлених позовних вимог (стягнення матеріальних збитків).
Заслухавши доповідача, перевіривши законність рішення суду в межах, визначених ст. 367 ЦПК України, судом встановлено наступні обставини.
07.01.2019 року о 16-30 год. в м. Херсоні на розі вул.Тираспільська та вул.Гагаріна, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Subary Forester», державний номер НОМЕР_1 , не врахувавши дорожньої обстановки, не надала перевагу в русі та скоїла зіткнення з автомобілем марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ №6541 від 07.11.2018 року.
В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача отримав механічні пошкодження.
Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 30.01.2019 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с.87)
Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суд в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Згідно актового виконаних робіт №000004 від 21.01.2019 року та квитанцією №4 від 21.01.2019 року, позивачем понесені витрати у розмірі 700 грн. на евакуацію автомобіля «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , з пр-т. Ушакова у м. Херсоні до пункту за адресою Миколаївське шосе, 54. (а.с. 9)
Згідно квитанції до прибуткового касового ордеру №51 від 31.01.2019 року позивачем понесені витрати у розмірі 1736,00 грн. на проведення автотоварознавчої експертизи автомобіля «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , після ДТП (06.01.2019 року). (а.с.10)
Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення розміру матеріального збитку власнику транспортного засобу №АВэ-25 від 07.02.2019 року, вартість відновлювального ремонту легкового автомобілю марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , складає 61282,43 грн.; ринкова вартість легкового автомобілю марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , на дату пошкодження становить 290207,39 грн.; вартість матеріального збитку, спричиненого з технічної точки зору власнику автомобіля марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , внаслідок його пошкодження 06.01.2019 року в результаті ДТП, складає 32456,83 грн. (а.с.11-18)
Згідно листа Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» за вих. №2443 від 19.02.2019 року, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АМ 9108343 від 09.10.2018 року. 
Страховою компанією прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 суми страхового відшкодування в загальному розмірі 31097,86 грн., у тому числі: 30397,86 грн. – матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля марки «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , згідно висновку Херсонської торгово – промислової палати №АВэ-25 від 07.02.2019, без ПДВ на запчастини; 700,00 грн. – витрати, понесені на оплату послуг евакуатора згідно акту виконаних робіт №000003 від 07.01.2019 р. (а.с.19)
Згідно виписки по рахунку позивача у Акціонерному банку «Південний», 04.03.2019 року сума страхового відшкодування у розмірі 31097,86 грн. перерахована ОСОБА_1 . (а.с.20)
Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).
Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Статтями 28, 29 Закону № 1961-ІV передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. 
При цьому у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункті 9 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).
За змістом статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.
Верховний Суд у постанові від 04 грудня 2019 року в справі № 359/2309/17 вказав, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.  
Судом встановлено, що сторонами у справі не оспорюється факт ДТП, вина відповідача та отримання позивачем від страховика суми страхового відшкодування у розмірі 31097,86 грн. Предметом спору є недостатність, на думку позивача, суми страхового відшкодування для відновлення пошкодженого майна.
Відповідно до частин першої, другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування.
Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано, пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою.
Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає.
При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням.
У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).
Якщо потерпілий звернувся до страховика й одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.
Оскільки вартість майнового збитку, завданого ОСОБА_1 пошкодженням автомобіля внаслідок ДТП, яка сталася з вини відповідача, перевищує виплачений позивачу розмір страхового відшкодування, тому з ОСОБА_2 , як винної особи, на користь позивача підлягає стягненню різниця між фактичним розміром шкоди (вартістю відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу) та отриманим страховим відшкодуванням.
Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц (провадження № 61-1156св 18), від 13 червня 2019 року у справі № 587/1080/16-ц (провадження № 61-20762св18), від 17 жовтня 2019 року у справі № 370/2787/18 (провадження № 61-11244св19), від 30 жовтня 2019 року у справі № 753/4696/16-ц (провадження № 61-30908св18), від 21 лютого   2020 року у справі № 755/5374/18 (провадження № 61-14827св19) та від 22 квітня 2020 року у справі № 756/2632/17 (провадження № 61-12032св19).
Посилання суду першої інстанції на те, що розмір завданої майнової шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика і це є підставою для відмови у стягненні майнової шкоди з ОСОБА_2 не відповідає фактичним обставинам розглядуваної справи та є помилковими з огляду на таке.
Відносини між ОСОБА_2 та ПрАТ «СГ «ТАС», яким було застраховано автомобіль марки «Subary Forester», державний номер НОМЕР_1 , регулюються умовами, визначеними в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та Закону № 1961-IV, яким зокрема передбачено, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу страховиком відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. 
Відмовляючи у задоволенні позову в частині відшкодування майнової шкоди, суд першої інстанції не звернув уваги, що різниця між виплаченою ОСОБА_1 страховиком сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля пошкодженого у ДТП, викликана, у тому числі, законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу.
За таких обставин, саме ОСОБА_2 , як особа винна у вчиненні ДТП, зобов`язана сплатити ОСОБА_1 таку різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15 жовтня 2020 року у справі № 755/7666/19.
Суд зазначає, що позивач як особа, потерпіла від протиправних дій відповідача, має право на повне відшкодування завданої їй шкоди. Майновою шкодою є, зокрема, завдані потерпілій особі матеріальні збитки (витрати на усунення шкоди). 
Одним з видів визначення майнової шкоди є проведення експертної оцінки розміру шкоди, яка визначається спеціалістом, виходячи з наявних пошкоджень та обсягу робіт і матеріалів, необхідних для виконання ремонту і відновлення автомобіля до попереднього стану (так званий розрахований розмір шкоди як визначена вартість пошкодженого або втраченого майна або як вартість необхідного для відновлення пошкодженої речі ремонту). Така шкода визначається наперед за розрахунками, виконаними за спеціальною методикою, і може бути визначена з урахуванням зносу транспортного засобу, та/або без урахування зносу. 
Другим видом визначення заподіяної шкоди є обчислення реально понесених потерпілою особою матеріальних збитків, тобто дійсних витрат на відновлення пошкодженого майна (реальні збитки). Реальними збитками є матеріальні витрати потерпілого, які він вимушений понести і вже поніс для відновлення пошкодженого майна, і які б він не ніс у разі, якби майно не було пошкоджене.
Визначаючи розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , апеляційний суд приймає за основу надані позивачем докази про фактичне здійснення ремонту автомобіля та понесення ним витрат в сумі 44117,05 грн., а саме копію акту виконаних робіт №ZN-00001618 від 02.03.2019 р. на загальну суму 44 117,05 грн., складений ФОП ОСОБА_3 , а також копії платіжних документів від 05.02.2019 р. № ПН1643 на суму 10000,00 грн. та від 27.02.2019 р. №ПН2822 на суму 34 117,05 грн. (а.с.22,23)
Судом не встановлено конкретно недобросовісності позивача чи завищення понесених витрат. Так, перелік ремонтних робіт, зазначених в оплаченому позивачем акті виконаних робіт, збігається з описом пошкоджень, зазначених у висновку автотоварознавчого дослідження, що виключає можливість ремонту, не пов`язаного з пошкодженнями в ДТП. 
Крім того, висновком експертного автотоварознавчого дослідження також підтверджується обґрунтованість вартості ремонту, оплаченого позивачем.
Згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №АВэ-25 від 07.02.2019 р., який не оскаржується відповідачем, вартість відновлювального ремонту становить 61282,43 грн. Дана вартість відновлювального ремонту визначена як сума вартості відновлювальних ремонтних робіт (Ср), вартості матеріалів, необхідних під час ремонту (См), і вартості необхідних для ремонту деталей, які підлягають заміні (Сс).
Згідно наданим позивачем платіжним документам (витрати на ремонт) оплачена ним вартість ремонту автомобіля становить 44117,05 грн.
При цьому, з акту виконаних робіт від 02.03.2019 р. вбачається, що позивачем не проведено заміну таких деталей, як передня фара в зборі та диск колісний передній правий, які згідно Висновку експертного автотоварознавчого дослідження №АВэ-25 від 07.02.2019 р. також підлягають заміні і вартість яких становить: 9726,00 грн. – фара передня права в зборі; 8895,17 грн. – диск колісний передній правий. 
Проте, позивач вказує на те, що вартість вказаних деталей становитиме в загальній сумі 11 529,00 грн. Оскільки визначена позивачем вартість деталей є меншою ніж та, що визначена висновком експерта, і суд розглядає справу виключно в межах позовних вимог, тому при визначенні розміру збитків, які має понести позивач, суд виходить з наданого позивачем розрахунку та приймає, що розмір реальних збитків, пов`язаних з проведенням відновлювального ремонту транспортного засобу позивача без врахування коефіцієнту зносу становить 55 646,05 грн. (44117,05 грн + 11 529,00 грн).
Як було зазначено вище, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №АВэ-25 від 07.02.2019 р. вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику автомобіля Kia Sorento, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, становить 32456,83 грн.
Страховиком ПрАТ «СГ «ТАС» виплачено ОСОБА_1 30397,86 грн (із розрахунку 32456,83 грн майнового збитку з урахуванням зносу – 2058,97 грн ПДВ).
Верховний Суд в постанові від 28 лютого 2018 року у справі № 757/22706/15-ц вказав, що у випадку виплати страхового відшкодування безпосередньо страхувальнику, виплата здійснюється без податку на додану вартість, який повертається страхувальнику після надання документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту на суму, що включає ПДВ, в межах суми страхового відшкодування.
Отже ПДВ в сумі 2058,97 грн входить до суми страхового відшкодування та може бути повернуто ОСОБА_1 страховиком після надання відповідних документів про оплату запчастин/відновлюваного ремонту.
Таким чином, розмір відшкодування майнової шкоди, який підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 становить 23 189,22 грн із розрахунку 55646,05 грн – 30397,86 грн – 2058,97 грн.
Щодо меж відповідальності відповідача, як заподіювача шкоди, і її страховика ПрАТ «СГ «ТАС», то суд зазначає наступне.
Аналіз наведених вище приписів законодавства свідчить про те, що у відповідача, як заподіювача шкоди, виникло перед позивачем деліктне (не договірне) зобов`язання по відшкодуванню завданої нею шкоди, яке існує у неї до повного виконання даного зобов`язання - тобто до повного відшкодування завданої шкоди, в тому числі всіх збитків, пов`язаних з усуненням шкоди, у даному випадку, всіх витрат, пов`язаних з відновлювальним ремонтом пошкодженого автомобіля.
У ПрАТ «СГ «ТАС», як страховика водія, на підставі укладеного договору страхування на користь третьої особи (потерпілого) виникло зобов`язання відшкодувати завдану страхувальником шкоду на умовах і в межах, передбачених договором страхування і спеціальним законом, що регулює даний вид страхування. 
Разом з тим, суд виходить з того, що обов`язком страховика є відшкодувати позивачу шкоду з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, що узгоджується з положеннями ст. 29 Закону № 1961-IV, а різницю між таким розміром і реальними збитками позивача (які він поніс, без урахування зносу автомобіля) – має відшкодувати відповідач згідно ст.ст.1192,1194 ЦК України.
У межах даної справи не ставиться питання про стягнення з відповідача на користь позивача шкоди в межах вартості ремонту з урахуванням зносу автомобіля, а тому відсутні підстави вважати порушеним інститут страхування, як це помилково вважав суд першої інстанції. 
Також апеляційний суд вважає безпідставним посилання суду першої інстанції на постанову Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, оскільки у даній справі судом встановлено інші фактичні обставини, ніж у справі, що переглядається. 
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 витрат на евакуацію транспортного засобу «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , в сумі 700 грн., то суд зазначає наступне.
Згідно ст. 29 Закону № 1961-IVу зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.
Аналіз вказаної норми свідчить про те, що відшкодуванню підлягають витрати, пов`язані з евакуацією пошкодженого транспортного засобу з місця ДТП. Відшкодування витрат на повторну евакуацію законом не передбачено. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з ОСОБА_2 витрати на евакуацію належного йому транспортного засобу, понесені ним 21.01.2019 р., тобто не в день ДТП, яка сталася 07.01.2019 р.
Крім того, на підтвердження понесених витрат позивач надав акт виконаних робіт №000004 від 21.01.2019 р. та квитанцію № 4 від 21.01.2019 р. про сплату вартості евакуатора в сумі 700,00 грн. 
У апеляційній скарзі позивач зазначає, що виклик евакуатора був пов`язаний з необхідністю транспортування належного йому пошкодженого автомобіля «Kia Sorenta», державний номер НОМЕР_2 , до СТО, на якому здійснювався ремонт транспортного засобу.
Проте, позивачем не надано належних доказів на підтвердження вказаних обставин, оскільки з акту виконаних робіт № 000004 від 21.01.2019 р. вбачається, що місцем розвантаження евакуатора була адреса: Миколаївське шосе, 54, у той час як акт виконаних робіт від 02.03.2019 р. №ZN-00001618, яким підтверджуються ремонті роботи автомобіля, складено за адресою м. Херсон, вул. Залізнична, 2-а. 
З огляду на викладене слід дійти висновку, що вимоги позивача про стягнення на його користь 700,00 грн. в якості відшкодування витрат на евакуацію належного йому транспортного засобу, задоволенню не підлягають. 
Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача на його користь витрат на проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1736,00 грн, то суд вважає їх обґрунтованими, оскільки такі витрати підтверджуються наявними в матеріалах доказами, зокрема копією квитанції до прибуткового касового ордеру № 51 від 31.01.2019 р. (а.с. 10)
Оскільки Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено відшкодування страховиком витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, тому з урахуванням положень ЦК України такі витрат підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача, як заподіювача шкоди.
Згідно ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Враховуючи, що при ухваленні рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 судом першої інстанції неправильно застосовано норми Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи, тому апеляційний суд дійшов висновку про скасування рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення матеріальних збитків, спричинених ДТП, з ухваленням нової постанови про часткове їх задоволення. 
Зокрема, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в загальній сумі 24 925,22 грн., в тому числі понесені позивачем витрати на відновлювальний ремонт автомобіля в сумі 23 189,22 грн та витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в сумі 1736,00 грн.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в суді першої інстанції в сумі 768,40 грн. та судовий збір в сумі 1152,60 грн, сплачений апелянтом при поданні апеляційної скарги, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 пропорційно до розміру задоволених вимог (92%), що становить в загальній сумі 1767,32 грн.
Керуючись ст. 141, 367, 374, 376 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.
Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 03 лютого 2021 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо – транспортної пригоди, скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 24 925,22 грн. та судові витрати в сумі 1767,32 грн.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного суду протягом тридцяти днів з часу складання повного тексту постанови лише у випадках, встановлених п.2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий                                ________________                        Н.В.Орловська

Судді:                                        ________________                        В.О.Бездрабко 

                                       ________________                        В.В.Майданік