ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/586/21                                                                       Суддя (судді) першої інстанції: А.М. Бабич

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

  29 червня 2021 року                                                                                            м. Київ
          
Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: головуючого - судді Мєзєнцева Є.І., суддів – Земляної Г.В., Файдюка В.В., при секретарі Войтковській Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання неправомірної відмови та зобов`язання вчинити певні дії, 

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про:
- визнання протиправними дій щодо не проведення перерахунку та не виплати пенсії з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 місяці перед звільненням в сумі 82329,69грн;
- зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачу з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди за 24 місяці перед звільненням в сумі 82329,69грн.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року адміністративний позов задоволено частково, а саме визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо непроведення ОСОБА_1 перерахунку та виплати пенсії з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 82329,69грн.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області здійснити з 29 січня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 з урахуванням додаткового виду грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 82 329,69грн. з урахуванням проведених раніше виплат. В іншій частині позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення окружним адміністративним судом фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку.
Судом першої інстанції встановлено, що позивач є особою з інвалідністю ІІ групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни – осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням від 24.09.2019 серії НОМЕР_1 .
Згідно з витягом з наказу начальника кадрового центру Сухопутних військ Збройних Сил України від 14.09.2018 №147 позивача звільнено з військової служби наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 06.09.2018 №396. З 14.09.2018 виключено зі списків особового складу центру, всіх видів забезпечення та направлено для зарахування на військовий облік до Смілянського ОМВК Черкаської області. Вислуга у Збройних Силах України: календарна – 24 роки 1 місяць 13 днів, пільгова – 00 років 08 місяців 18 днів, загальна – 24 роки 10 місяців.
05.10.2020 позивач звернувся письмовою заявою до відповідача із проханням здійснити перерахунок та виплату його пенсійного забезпечення з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме грошового забезпечення в сумі 82329,69грн. щомісячної додаткової грошової винагороди з дати призначення пенсії. До заяви додав копії довідок командира Військової частини НОМЕР_2 від 10.01.2020 №116/70 про всі види грошового забезпечення та від 25.09.2020 №160 про всі види грошового забезпечення з яких сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Листом від 09.11.2020 №6056-6494/К-03/8-2300/20 відповідач повідомив, що з 15.09.2018 йому призначено пенсію відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, виходячи із грошового забезпечення 13974,35грн. Законодавчих підстав для обчислення пенсії з урахуванням щомісячної додаткової грошової винагороди за період з 01.01.2016 до 31.03.2018, зазначеної у вказаних вище довідках немає.
Вважаючи, що відповідач протиправно не здійснив перерахунок призначеної пенсії з урахуванням у складі грошового забезпечення за 24 місяці перед призначенням пенсії щомісячної додаткової грошової винагороди, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Спірні правовідносини врегульовані Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" №2262-ХІІ від 09.04.1992      (далі - Закон №2262).
Згідно ч. 3 ст. 43 Закону України №2262 пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей обчислюються з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
З аналізу зазначеної норми слідує, що Законом № 2262-ХІІ передбачено включення до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, щомісячних основних видів грошового забезпечення, до яких належать: посадовий оклад, оклад за військовим званням, процентна надбавка за вислугу років, а також щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії.
Структура грошового забезпечення військовослужбовців визначена також у Законі України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей”.
Відповідно до ч.2 ст.9 вказаного Закону до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Отже, ст. 9 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” містить ширший перелік видів грошового забезпечення у порівнянні зі ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” та відносить до складу грошового забезпечення одноразові додаткові види грошового забезпечення.
При вирішенні питання щодо можливості включення до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії одноразових додаткових видів грошового забезпечення суд враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України “Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей” пенсійне забезпечення військовослужбовців після звільнення їх з військової служби провадиться відповідно до Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”.
Отже, спеціальним законом, який визначає умови та порядок пенсійного забезпечення військовослужбовців, є саме Закон України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”. Відповідно, при визначенні складових грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії застосуванню підлягає ч. 3 ст. 43 вказаного Закону.
Як зазначено вище, вказана норма права передбачає обчислення пенсії з розміру грошового забезпечення, яке включає: оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством. Тому суд дійшов висновку, що щомісячна додаткова грошова винагорода підлягає включенню до грошового забезпечення, з якого обчислюється пенсія, у разі їх віднесення до щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.
Положеннями п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 “Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій” (далі – Постанова № 889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду:
1) військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займають посади у Військово-Морських Силах Збройних Сил та Морській охороні Державної прикордонної служби, посади наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, у військових частинах і підрозділах Повітряних Сил та Сухопутних військ Збройних Сил, посади у військових частинах і підрозділах високомобільних десантних військ та спеціального призначення Збройних Сил, і військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) льотного складу Збройних Сил, Національної гвардії та Державної прикордонної служби – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення;
2) військовослужбовцям Збройних Сил (крім тих, що зазначені у п. 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби): з 01 квітня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 20 відсотків місячного грошового забезпечення; з 1 вересня 2013 року – у розмірі, що не перевищує 40 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 січня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 60 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 квітня 2014 року – у розмірі, що не перевищує 80 відсотків місячного грошового забезпечення; з 01 липня 2014 року – у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Відповідно до п. 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої п.1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Постанова Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 була чинною до 01 березня 2018 року.
На виконання вказаної постанови Міністерство оборони України наказом від 24 жовтня 2016 року №550 затвердило Інструкцію про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України, яка набрала чинності 16 грудня 2016 року (далі – Інструкція №550).
Положеннями п. 8 Інструкції №550 передбачено, що винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Згідно з п. 9 Інструкції №550 розміри винагороди встановлюються наказами Міністерства оборони України (начальника Головного управління розвідки Міністерства оборони України) з урахуванням конкретної військової частини, займаної посади та особливостей умов проходження служби у межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Міністерства оборони України (Головного управління розвідки Міністерства оборони України) у державному бюджеті України на відповідний рік.
Відповідно до п. 10 Інструкції №550 командир (начальник) військової частини (установи, організації) має право зменшувати розміри винагороди за наявності обставин, передбачених у цьому пункті.
Питання складу грошового забезпечення військовослужбовців неодноразово було предметом розгляду Верховним Судом. Зокрема, згідно з постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 червня 2019 року у справі №522/2738/17 при обчисленні пенсії на підставі ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” не враховується такий складовий елемент грошового забезпечення, як одноразові додаткові види грошового забезпечення, зокрема щорічні, щоквартальні, разові додаткові види грошового забезпечення, крім щомісячних, або тих, що виплачуються раз на місяць. Крім того, факт сплати єдиного внеску не є безумовною підставою для включення виплати, з якої цей внесок утримано, до грошового забезпечення, з розміру якого обчислюється пенсія, та має значення лише для включення до цього грошового забезпечення його видів з переліку, визначеного ст.43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб”, який є вичерпним.
Згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 24 червня 2020 року у справі №642/1359/17, щомісячна додаткова грошова винагорода носить систематичний, щомісячний характер, належать до додаткових видів грошового забезпечення, відповідно до ст. 43 Закону України “Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб” підлягає врахуванню під час обчислення пенсії позивачу. Тому в цій частині суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. 
При визначенні тривалості виплати додаткових видів грошового забезпечення для цілей віднесення їх до щомісячних суд враховує абз. 3 п.7 Постанови №393 “Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та членам їхніх сімей” (далі – Постанова №393). Зазначена норма права передбачає, що розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Згідно з довідками про нараховані та виплачені види грошового забезпечення від 25.09.2020 №160 та від 10.01.2020 №116/70 щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу у період з січня 2016 року до серпня 2017 року та з жовтня 2017 року до березня 2018 року.
Позивач 14.09.2018 виключений зі списків особового складу центру наказом від 06.09.2018 №396.
Отже, вказана винагорода виплачувалася позивачу щомісяця протягом усього періоду, який розпочинається за 24 календарних місяці перед звільненням та закінчується місяцем, у якому Постанова №889 втратила чинність. Тому суд дійшов висновку, що така виплата була саме щомісячним додатковим видом грошового забезпечення позивача, у зв`язку з чим входить до грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії.
Відповідно до абз. 3 п.7 Постанови №393 пенсії обчислюються з розміру грошового забезпечення, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року – страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з урахуванням, зокрема, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення, крім щомісячних надбавок (доплат), установлених особам, які мають право на пенсію за вислугу років згідно із законодавством і залишені за їх згодою та в інтересах справи на службі) та премії. Розмір щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням. Середня сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення на 24 загальної суми цих видів грошового забезпечення за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням.
Водночас станом на 15.09.2018 (дата призначення пенсії позивачу) був чинним також абз. 8 п.7 Постанови №393, який передбачав, що для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 1 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців.
Оскільки позивач звільнений з військової служби 14.09.2018, розрахунок середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії для нього повинен був визначатися шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за період з 01 березня до 14 вересня 2018 року на кількість місяців у вказаному періоді (6 місяців).
Водночас, відповідно до вказаних вище довідок у період з квітня до вересня 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода позивачу не виплачувалася. Натомість довідками підтверджується, що щомісячна додаткова грошова винагорода виплачувалася позивачу в період з січня 2016 року до березня 2018 року.
За таких обставин, на час призначення пенсії позивачу відповідач правомірно не врахував до складу грошового забезпечення для цілей обчислення пенсії зазначений вид виплати. Такі дії відповідача відповідали абз. 8 п.7 Постанови №393.
Суд також врахував, що абз. 8 був внесений до п.7 Постанови №393 з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 “Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб” (далі – Постанова №103).
Пунктом шостим Постанови №103 було вирішено внести зміни до постанов Кабінету Міністрів України. У свою чергу п.1 змін, що вносяться до постанов Кабінету Міністрів України було передбачено доповнення п.7 Постанови №393 після абзацу сьомого новим абзацом такого змісту: “Для осіб, які звільнені із служби, у тому числі військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, відряджених до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та інших підприємств, установ та організацій, зокрема у довготермінові закордонні відрядження, у разі, коли строк військової служби після повернення з відрядження до звільнення на пенсію становив менше ніж 24 календарні місяці, з 01 березня 2018 року та пізніше, або осіб, які померли (загинули) в зазначений період і на час звільнення (смерті) мають менше ніж 24 календарні місяці служби, середньомісячна сума щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії визначається шляхом ділення загальної суми таких видів грошового забезпечення за останні фактичні місяці служби підряд перед звільненням (смертю) починаючи з 1 березня 2018 року на кількість таких місяців”. У зв`язку з цим абзаци восьмий – одинадцятий вважати відповідно абзацами дев`ятим – дванадцятим.
Однак у подальшому постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року у справі №826/6453/18 було визнано протиправним та скасовано п.6 Постанови №103.
Згідно з ч.2 ст.265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду.
Таким чином, положення абз. 8 п.7 Постанови №393 втратили чинність з 29 січня 2020 року. Відповідно зі вказаної дати у позивача виникло право на обчислення середньомісячної суми щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії за правилами, що встановлені абз. 3 п.7 Постанови №393, тобто з урахуванням виплат за останні 24 календарні місяці служби перед звільненням зі служби.
Заявою про перерахунок пенсії на підставі вказаних вище довідок позивач звернувся 05.10.2020, після втрати чинності абз. 8 п.7 Постанови №393. 
За наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач має право на перерахунок пенсії з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці перед звільненням, а саме щомісячної додаткової грошової винагороди в сумі 82 329,69грн., з 29 січня 2020 року (дата, з якої абз. 8 п.7 Постанови №393 втратив чинність).
Зважаючи, що лист відповідача від 09.11.2020 №6056-6494/К-03/8-2300/20 щодо відсутності підстав для перерахунку пенсії позивачу свідчить про вчинення останнім дій з розгляду відповідної заяви позивача, то позовні вимоги в частині визнання бездіяльності відповідача щодо здійснення перерахунку позивача задоволенню не підлягають.
Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Згідно з частиною 2 статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення адміністративного позову.
Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.
Решта тверджень та посилань сторін судовою колегією апеляційного суду не приймається  до уваги через їх неналежність до предмету позову або непідтвердженість матеріалами справи. 
За правилами ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.                                                                                          Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, –
ПОСТАНОВИВ :
Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 16 березня 2021 року – без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий          суддя                                                                      Є.І.Мєзєнцев

                    cуддя                                                                      Г.В.Земляна

                              суддя                                                                      В.В.Файдюк