ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 541/142/21  Номер провадження 33/814/310/21	Головуючий у 1-й інстанції Куцин В. М.  Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.	

Категорія ч. 1 ст. 130 КУпАП

П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 травня 2021 року 	м. Полтава	

       Суддя Полтавського апеляційного суду Дряниця Ю.В., розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою  ОСОБА_1  на постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року, якою
ОСОБА_1 ,   ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, зареєстрованого за адресою:  АДРЕСА_1 , фізичної особи-підприємця, РНОКПП НОМЕР_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн. на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік,-

В С Т А Н О В И В:

Постановою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року ОСОБА_1 визнано винним у тому, що він 14 січня 2021 року о 17 годині 29 хвилин в м. Миргород по вул. 8-го березня керував автомобілем ВАЗ 2107, д.н.з. НОМЕР_2 , в стані алкогольного сп`яніння, чим порушив п.2.5 ПДР України, що зумовлює адміністративну відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Під час розгляду справи в суді ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення не визнав. Вказав, що не перебував у стані алкогольного сп`яніння.
За таких обставин, суд першої інстанції дійшов висновку, що своїми діями  ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 130 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 10 200 грн з позбавленням права керування транспортними засобами строком один рік. 
Не погоджуючись з постановою суду,  ОСОБА_1 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову суду та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення. 
Вказує, що не мав очевидних ознак сп`яніння, а тому перевірка на стан алкогольного сп`яніння була безпідставною. Також вказує, що поліцейськими було запропоновано йому проведення огляду на стан сп`яніння у закладі охорони здоров`я у м. Лубни, позаяк ближчими до м. Миргород лікувально-профілактичними закладами, в яких було можливо пройти медичний огляд на стан сп`яніння були Великобагачанська центральна районна лікарня, Шишацька центральна районна лікарня, Хорольська районна центральна лікарня, що на думку скаржника, слід розцінювати як порушення працівниками поліції у складенні оскаржуваного протоколу. 

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних висновків.    
Відповідно до положень п.2.9.а Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння або перебуваючи під впливом наркотичних чи токсичних речовин.
Пункт 2.5 ПДР України зобов`язує водія на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Відповідальність за ч.1 ст.130 КУпАП наступає за керування транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння.
Положеннями п. 2, 3, розділу І Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства охорони здоров`я України від 07.11.2015 року № 1452/735 передбачено, що огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння, згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
За змістом статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких, у визначеному законом порядку, орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Так, винуватість ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення ґрунтується на даних протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 244881 від 14 січня 2021 року, рапортом помічника чергового Миргородського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Кобець С.В. від 20 січня 2021 року, письмовими поясненнями свідків, відповідно до яких   ОСОБА_1   відмовився в присутності свідків від проходження медичного огляду на стан сп`яніння, рапортом поліцейського СРПП № 4 Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області сержанта поліції Олександра Яковенко від 14 січня 2021 року, відеозаписом.
Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується із висновком місцевого суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, за наведених у постанові суду обставин, є обґрунтованим, вмотивованим і відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, яким суд дав вірну оцінку.
Твердження ОСОБА_1 , що він відмовився від проходження огляду на стан сп`яніння через прилад «Drager», оскільки його результати, за переконанням скаржника є сумнівними, і недопустимими – не ґрунтуються на законі.
Що стосується посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що йому було запропоновано пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, що знаходиться у м. Лубни, то віддаленість міст, допускала проведення огляду особи у межах визначеного законом двогодинного строку. Крім того, варто зауважити, що незгода із проведенням огляду на стан сп`яніння під час складання оскарженого протоколу була мотивована ОСОБА_1 не з підстав незгоди із закладом охорони здоров`я, в якому йому було запропоновано проведення медичного огляду, а з інших підстав, які не залежали від віддаленості міста Лубни від місця зупинки водія. 
Так само не спростовують правильності рішення суду першої інстанції посилання ОСОБА_1 на ту обставину, що на відеозаписі, долученому до матеріалів справи, не зафіксовано дати і часу його здійснення, оскільки той факт, що на відеозаписі відображені події, що відбувалися саме 14 січня 2021 року під час складення протоколу відносно ОСОБА_1 про вчинення ним адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП – підтвердженні, як працівниками поліції та свідками, так і самим скаржником та з об`єктивних підстав не викликають у суду сумнівів. 
Протокол про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 130 КУпАП  відповідає вимогам ст. 256 КУпАП. При складанні протоколу ОСОБА_1 було роз`яснено його права, передбачені ст. 268 КУпАП, що він підтвердив, власноруч поставленим підписом, у присутності двох осіб. 
За таких обставин доводи апеляційної скарги про недоведеність винності ОСОБА_1 у вчиненні керування транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, - адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, – є необґрунтованими. 
Таким чином, на думку суду апеляційної інстанції, суд всебічно, повно та об`єктивно розглянув зазначену справу, правильно встановив фактичні обставини, дослідив та оцінив наявні у справі докази та ухвалив законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Адміністративне стягнення накладено на ОСОБА_1 відповідно до безальтернативної санкції ч. 1 ст. 130 КУпАП, з додержанням вимог ст. 33 КУпАП, відповідно до яких при накладенні стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху не враховуються особа порушника, його майновий стан та обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність.
Підстави для скасування або зміни постанови місцевого суду, що є законною та обґрунтованою – відсутні. 
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , залишити без задоволення.
Постанову Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 березня 2021 року залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.     
         
Суддя Полтавського апеляційного суду                                          Ю. В. Дряниця