КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
=====================================================================
Справа №368/866/19                                                                                  Головуючий у І інстанції Іванюта Т.Є.
Провадження №22-ц/824/5453/2021                                                          Головуючий у 2 інстанції Голуб С.А.
П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 квітня 2021 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:
судді-доповідача                              Голуб С.А.,  
            суддів:                                               Ігнатченко Н.В., Таргоній Д.О., 
розглянувши у в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи в приміщенні Київського апеляційного суду в м. Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У липні 2019 року позивач звернувся до суду першої інстанції з вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 вересня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1049/82/0120529 та 15 травня 2012 року було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1049/82/0054953.
Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договорами про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1049/82/0120529 та № 010/1049/82/0054953.
В подальшому, між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, за яким право вимоги за вказаними договорами було відступлено на користь ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Оскільки відповідачка взяті на себе зобов`язання по погашенню кредитів та сплаті відсотків за договорами кредитів не виконала, у неї виникла заборгованість за кредитами у загальному розмірі 33222,72 грн.
На підставі викладеного в позові, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просило суд першої інстанції стягнути з відповідача борг за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року в розмірі 19654 гривень 38 копійки, який складається з: 8219,89 грн. - сума боргу, 3262,03 грн. - заборгованість за відсотками, 8172,46 грн. - сума заборгованості за пенею та борг за договором про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року в загальному розмірі 13568 гривень 34 копійок.
Рішенням Кагарлицького районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» подала апеляційну скаргу, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.
В доводах апеляційної скарги зазначає, що під час укладення кредитних договорів сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, їх волевиявлення було вільним і відповідало внутрішній волі. Відповідач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому прийняв надані кредитором кредитні кошти. Укладені договори містять інформацію як про суму кредиту, так і про детальний опис його сукупної вартості, дату укладення правочину та проценту ставку, порядок зарахування коштів, окрім того, містить всі істотні умови договору передбачені законодавством України, відповідач був ознайомлений з усіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується підписом відповідача у договорі.
Щодо застосування судом першої інстанції наслідків спливу позовної давності, то умовами договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року було передбачено застереження про збільшення позовної давності до сімдесяти років.
Умовами договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування від №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року передбачено, що дата повного погашення кредиту - 12 вересня 2019 року, окрім того умовами даного договору визначено, що відповідач зобов`язувався здійснювати щомісячне погашення кредиту згідно з графіком до 12 числа кожного місяця, таким чином початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислюватись з моменту невиконання відповідачем кожного чергового платежу.
На підставі викладеного в апеляційній скарзі, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.
В порядку визначеному ст. 360 ЦПК України, на адресу Київського апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_1 , в якому зазначено, що оскаржуване рішення суду є законним та обґрунтованим.
Окрім того, ОСОБА_1 у відзиві зазначає, що не заперечує проти укладення кредитних договорів з ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», але у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем не мала фінансової можливості належним чином виконувати зобов`язання за кредитними договорами.
Також зазначає, що судом першої інстанції було вірно застосовано наслідки спливу позовної давності, оскільки строк дії договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року закінчився 15 травня 2016 року, а позов було подано у липні 2019 року. А за умовами іншого договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування  №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року було передбачено щомісячну сплату у фіксованому розмірі, тому позовна давніть повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.
На підставі викладеного у відзиві, просить суд апеляційної інстанції залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Згідно зі ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ухвалою Київського апеляційного суду від 06 квітня 2021 року було призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін у справі.
Вивчивши матеріали справи, доводи викладені в апеляційній скарзі, колегія суддів доходить висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з урахуванням наступних підстав.
Судом першої інстанції встановлено, що 12 вересня 2013 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідачкою було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 014/1049/82/0120529 та 15 травня 2012 року було укладено договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1049/82/0054953.
Між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено Договір відступлення права вимоги № 114/33, відповідно до умов якого до АТ «КІБ» перейшло право грошової вимоги до відповідачки за договорами про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 та № 010/1049/82/0054953.
В подальшому, між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, за яким право вимоги за вказаними договорами було відступлено на користь ТОВ ФК Європейська агенція з повернення боргів.
Відповідно до реєстру боржників до Договору відступлення права вимоги № 20170425 від 25.04.2017 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки по договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 в сумі 19654,38 грн. та по договору про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування № 010/1049/82/0054953 в сумі 13568,34 грн.
Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є доведеними, відповідачем факт укладення кредитних договорів визнається, однак позивачем було подано позов після спливу позовної давності, що унеможливлює ухвалення рішення про задоволення позовних вимог.
Повно та всебічно дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції виходячи з такого.
Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).
У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).
Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором.
Статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачем було надано суду належні та допустимі докази на підтвердження позовних вимог, яким судом першої інстанції було надано належну правову оцінку.
Однак, колегія суддів не може погодися з висновками суду першої інстанції щодо застосування наслідків спливу позовної давності до спірних правовідносин, враховуючи таке.
Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.
Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.
Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).
Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України).
Відтак, закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору.
Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
З огляду на викладене строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.
Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України).
Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.
Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). А за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті).
Відповідно до ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.
Згідно із частинами першою, другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Як вбачається зі змісту п. 18.6 договору про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року, сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (а.с. 22).
Зі змісту п. 10.6 договору про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року вбачається, що сторони погодили, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у сімдесят років (а.с. 7).
Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що сторонами було збільшено позовну давність, однак суд першої інстанції не звернув увагу на таку обставину, що призвело до передчасного висновку про застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності та відмову в позові.
Так, позивачем було надано суду розрахунок заборгованості з якого вбачається, що у відповідача виникла заборгованість за договором про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року у розмірі 13568 грн. 34 коп., яка є сумою заборгованості за основним боргом, та заборгованість за договором про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року у розмірі 19654 грн. 38 коп., яка складається з: 8219 грн. 89 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3262 грн. 03 коп. - заборгованість за відсотками, 8172 грн. 46 коп. - пеня.
Відповідачем не заперечувався розмір заборгованості, а тому у суду апеляційної інстанції відсутні підстави, які б свідчили про неправильність наведеного позивачем розрахунку заборгованості.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції доходить висновку про наявність достатніх правових підстав для задоволення позовних вимог у даній справі.
Відповідно до ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Згідно зі ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону, або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.
Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.
Враховуючи наведене та доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для скасування оскаржуваного рішення суду, яке ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з підстав, що зазначені в апеляційній скарзі, таким чином апеляційну скаргу слід задовольнити, а рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог.
Відповідно до ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Так, з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір за звернення до суду з позовом у розмірі 1921 грн. та за звернення до суду з апеляційною скаргою у розмірі 2881 грн. 50 коп., що разом складає 4802 грн. 50 коп.
Керуючись ст.ст. 141, 367, 369, 374, 376 України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» задовольнити.
Рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 01 грудня 2020 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати та ухвалити нове судове рішення.
Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №010/1049/82/0054953 від 15 травня 2012 року у розмірі 13568 грн. 34 коп., яка є сумою заборгованості за основним боргом.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за договором про надання банківський послуг та послуг у сфері страхування №014/1049/82/0120529 від 12 вересня 2013 року у розмірі 19654 грн. 38 коп., яка складається з: 8219 грн. 89 коп. - заборгованість за основною сумою боргу, 3262 грн. 03 коп. - заборгованість за відсотками, 8172 грн. 46 коп. - пеня.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» судовий збір у розмірі 4802 грн. 50 коп., з яких: 1921 грн. - судовий збір, сплачений за звернення до суду з позовом, 2881 грн. 50 коп. - судовий збір, сплачений за звернення до суду з апеляційною скаргою.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, окрім випадків встановлених ст. 389 ЦПК України.

Реквізити сторін:
Позивач:Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», зареєстроване місце знаходження: вул. Симона Петлюри, 30, м. Київ, 01032, код ЄДРПОУ 35625014.
Відповідач:ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Суддя-доповідач

Судді: